Allt väl?
Jadå.
Kommer Valja hem snart?
Nej. Som du minns sa jag att han är i Moskva över natten.
För att träffa den där kvinnan som du såg honom med?
Nej.
Du hade rätt. Jag var fånig.
Nej.
Hur såg hon ut?
Hon var inte ens söt, ärligt talat. Hon var äldre än jag också.
Såg hon rysk ut?
Vad menar du?
Jag menar, kan hon ha varit utländsk?
Nej. Jag menar…
Jag vet inte. Jag kunde inte höra dem.
Varför frågar du så mycket om henne?
Jag försöker bara hjälpa dig.
Jag vill inte tänka på det mer.
Kanske…
Kanske det vore bra för dig att åka bort några dagar.
Bara för att rensa tankarna.
Så nu tror du att han är otrogen?
Jag tänkte på det du sa, och…
Det är det enda logiska svaret.
Är det?
Kan du bo på dina föräldrars datja?
I natt? Utan att ens tala med honom?
Han skulle säkert säga att du bara inbillar dig.
Ja, det kanske jag gör.
Om jag vore du…
Om jag vore du skulle jag åka utan ett ord.
Skuldkänslorna skulle plåga honom.
Jag behöver tid ensam, för att tänka.
Du får inte vänta, Tanja.
Du får inte vara liknöjd.
Liknöjd?
Du vet vad jag menar.
Nej, det gör jag inte.
Jag försöker bara skydda dig.
Jag behöver inte ditt beskydd.
Jag behöver tänka.
Det kanske är bäst att du går.
- Vad gör du? - Du måste lyssna på mig.
Han är inte den du tror.
Han har förrått sitt land, Tanja.
Men för i…
Han ger information åt amerikanerna.
- Har du blivit galen? - Det är sant.
Jag önskar att det var lögn, men han kommer snart att gripas.
Jag känner dig. Jag vet att du är ovetande om hans brott.
Men om du är kvar här…
- Valja är Sovjetunionens hjälte. - …grips du med.
- Han är officer i flygvapnet. Nej. - Valja har varit förrädare länge.
- Omöjligt. - Det är svårt att ta in det,
- men vi har ont om tid. - Det är galet.
- Jag kan hjälpa dig. - Du?
Även om det du säger är sant, vad kan du göra? Du är en sekreterare.
Det är jag… inte direkt.
Du jobbar i administrationen.
Jag jobbar i byggnad 12.
Du är galen.
Jag tror dig inte. Jag vill att du går.
Vad gör du? Sluta.
Sluta med det där.
De har avlyssnat er.
De har hört allt.
Det här händer inte.
Lämna mig i fred. Lämna mitt hem.
Du måste lämna Star City.
Det här är ologiskt.
Om de lyssnar, hör de. De vet att du har varnat mig.
Nej, för jag hämtar inspelningen
innan nån annan kan lyssna på den.
Har du avlyssnat oss?
Avlyssnat mig?
Åh, herre…
Åh, herregud.
Jag…
Jag måste prata med Valja.
Nej, du får inte kontakta honom.
Du måste ge dig iväg nu, annars blir du gripen.
Hur kan jag göra det?
Jag ska hjälpa dig.
Ingen släpps ut genom grinden utan passer…
Jag ska hjälpa dig, sa jag.
Jag kan skaffa en passersedel.
Möt mig imorgon kl 11:00
nära byggnad 33.
Du måste lita på mig.
Okej?
Hallå.
Överste Raskova är…
- Vad fan håller ni på med? - Vad pratar ni om?
Ni vet vad jag pratar om. Att gripa en av mina nyckelkrafter,
och för vad? Nån pamflett han fick nånstans för länge sen?
Tja, generalsekreteraren har bannlyst Fjodorovs verk, med rätta.
Jag har inte tid med detta. Han behövs.
Ni borde tacka mig.
Bokens idéer går stick i stäv mot revolutionens anda.
Snälla Ludmilla.
Måste vi spela spel?
- Vi känner varandra för väl för det. - Gör vi?
Ni straffar honom för att ni vill ha nåt av mig.
Jag förser er med den säkerhet som programmet kräver.
Det är min uppgift, precis som ni sagt.
Vad vill ni ha?
Chefskonstruktören.
Hur är det med dig?
Jag beklagar, chefen.
Jag var… vårdslös.
Jag äventyrade allt genom att behålla boken.
Det gjorde du. Men det är ordnat nu.
- Hur? - Jag gick med på vissa villkor
till överste Raskova.
Hon är pressad av sina överordnade.
Så ni kompromissade er integritet för min skull.
Livet är kompromisser, Sergej.
Kom nu.
Vi har arbete att göra.
Vart ska du gå?
Chefskonstruktören…
Han bad mig delta i en träningsövning.
Du kom ju nyss tillbaka.
Ja.
Inget viktigt, bara studera effekterna av långvarig instängning.
Långvarig.
Ska du ut på en ny expedition?
Nej.
Det är träning i Sibirien.
Instängd med några andra.
Du borde vara glad.
Du slipper mig i nio månader.
Nio månader, och du åker idag?
- Jag tänkte tala om det. Jag… - Ville ligga med mig först.
Nej.
Det som hände igår kväll var…
…underbart.
Man säger inte nej till chefskonstruktören. Det vet du, Stasja.
Det är bara…
Det var ett tag sen jag fick chansen.
Du kommer att få ett nytt uppdrag. Det vet jag.
Var tålmodig bara.
Oroa dig inte.
När du återvänder från Sibirien eller vart du egentligen ska,
hittar du en ny hora.
De kommer att lägga upp sig för dig.
Irina, stanna. Låt mig laga lite te.
Nej. Vi har re…
De vet att du har varnat mig.
Nej, för jag hämtar inspelningen innan nån annan kan lyssna på den.
…kvinnan du såg honom med? Såg hon rysk…
Kamrat, jag behöver kolla dagens passerkort
för objektet Krasilnikov mot mina inspelningar.
Upprepa namnet, tack.
Krasilnikov.
Såväl.
Ge det här till arkivarien.
MIRONOVS LÄGENHET 11 AUGUSTI 1970
Som ni alla vet
övervakas alla bemannade expeditioner noga av säkerhetsdivisionen,
och utan godkännande från Huvudkontoret
släpps ni inte ens ut ur Star City, ännu mindre till Venus.
Därför har vi klassificerat vår uppskjutning som en obemannad leverans av
en Zenit-vädersatellit till jordens omloppsbana.
Men ni måste ändå komma till Bajkonur oupptäckta.
Hur? Det är svårare att ta sig ut härifrån än genom en grodas anus.
Ni gör resan i den här.
Vad är det för nåt?
Den är konstruerad att skydda forskningsinstrument
från vattentrycket på havets botten.
Den kommer även att skydda oss på Venus yta.
Men innan dess blir den ert hem de närmaste två dagarna.
Ni går in i den här i Star City och transporteras osedda till Bajkonur.
Ni måste skämta.
Kamrat Chadha, det blir den första av många långa perioder
för er i trånga utrymmen, kan jag berätta.
Bäst att vi vänjer oss vid varandras kroppslukt.
När batysfären har lastats på nyttomodulen på tornet
kan ni förflytta er till BIOS-modulen
och vidare till omloppsmodulen, och så förstås
slutligen till landarmodulen för uppskjutning.
- Enkelt. - När ni är i omloppsbana
möter ni en tankmodul som redan finns i jordens omloppsbana.
Sen utför ni starten mot Venus
och är iväg innan nån hinner fatta nåt.
Sen då? Det lär inte gå att dölja oss efter det.
Då finns inget behov av mörkläggning.
Särskilt när de inser att vi har nått Venus
innan amerikanerna ens visste att det var möjligt.
Då jag har högst rang
borde jag vara den förste att sätta Sovjets flagga på planetens yta.
Det är 460 grader varmt på Venus yta. Du skulle brinna upp.
Det kanske inte vore så dumt.
Ni ska bara flyga runt Venus och använda dess gravitation
för att ställa in projektilbanan tillbaka till jorden.
Väl där uppe insamlar ni så mycket data som möjligt,
och därefter frikopplas batysfären förstås
och skickas ner mot Venus yta.
Vi hoppas bara att den motstår det atmosfäriska trycket länge nog
att sända data tillbaka till jorden.
Ni måste vara noggranna med träningen.
Ingen människa har varit i tyngdlöst tillstånd så länge.
Och vi är oroliga för
att urkalkning av skelettet och muskelförtvining kan vara ett problem.
Vad är din ursäkt, kamrat Nikulov?
Ja?
Jag behöver se kopian
av passerkortet som utfärdades för kamrat Krasilnikov igår.
Ett ögonblick.
Ni tar miste.
Inget passerkort utfärdades till Krasilnikov den dagen.
Visst gjordes det så.
Det finns inte i akten.
Tror ni att överste Raskova gjorde fel när hon bad mig hämta det?
- Tja… - Det kanske vore bra
att kolla mer noggrant.
Ja.
Jag…
Jag beklagar, men jag hittar det inte.
Nåväl.
Vad ska ni säga till henne?
Oroa er inte.
Jag håller er inkompetens för mig själv.
- Jag vill se ert passerkort. - Nej. Ni måste skoja.
Behövs passerkort för att få köpa skor åt min son i Moskva?
Nya regler.
Jag är trött på alla nya reglar. Hur ska vi kunna leva så här?
- Jag förstår… - Passerkortet var
giltigt till kl 10:00.
- Kliv undan, annars blir ni gripen. - Svara på frågan.
Klockan är 10:40.
Förlåt, bussen var försenad…
- När hände det? - …från Moskva.
Beklagar, jag måste notera det här.
Snälla ni.
Om ni gör det måste oräkneliga människor
- Passerkortet. - …tillbringa oräkneliga timmar
med att konstatera att en buss hade punktering.
Är det verkligen optimal användning av statens tid,
er tid, min tid?
Vet ni vem jag är?
Jag har varit ute i rymden och återvänt.
Känner ni igen mig nu?
Ber om ursäkt, kamrat.
Ursäkten godtages.
- Vänta. - Nej, du kollade inte
- att du hade rätt höjd. - Jag följde proceduren.
Uppdraget över, besättningen död.
Var har du varit, Valjusj?
Inte nu.
- Ni var riktade… - Ursäkta.
…åt fel håll vid motorstarten
och missade omloppsbanan runt Venus.
Ni gör inte rätt.
Dags att gå in i omloppsbana.
Motorstart om 15 sekunder.
Har du kollat drivmedelsventilerna?
Har du ställt in automatsekvensen?
Den är inställd.
Drivmedelsventilerna öppnas.
Och motorstart.
Misslyckande igen.
Ni är nu på väg ut i yttre rymden.
- En gång till. - Återställ programmet.
Vi följer turbopumpens stigande takt.
Autouppskjutningen måste börja precis…
- Chefen? - …vid den punkten.
- Har ni tid en stund? - Ett ögonblick.
Ja?
Jag bara…
Det… Det gäller kamrat Chadha.
Ja?
Jag anser att hon…
…inte är förberedd för det här uppdragets påfrestningar.
Det är svårt nog med en topptränad besättning.
Jag är orolig att hon kan äventyra allas våra liv.
Låt mig gissa vem du har i åtanke som hennes ersättare.
Hon är mest kvalificerad.
Hon har viljan, förmågan, skickligheten.
Kamrat Polivanov…
Om hon är kvar här är jag rädd för vad som kan hända henne.
Om du vill kunna andas de kommande nio månaderna,
är kamrat Chadha den enda i hela Star City
som kan sköta luftsystemet.
Varför inte i Pavels ställe? Anastasia är ju bäst.
- Det handlar inte om det. Är du blind? - Så varför…
Hon är ständigt bevakad.
Hennes bevakare är mer med henne än med sin familj.
Och om de visste vad vi gör här just nu,
finge vi tillbringa resten av våra liv i en gulag!
- Förlåt, jag bara… - Jag vet. Gå nu.
Förlåt för igår kväll.
Nej, det är jag som borde be om ursäkt.
Det är som att vara i en dröm.
Men samtidigt börjar jag äntligen förstå saker som…
De hastiga resorna till Moskva, och han är frånvarande när han är hemma.
Du vet?
Jag visste att nåt hade förändrats i honom.
Jag gav mig själv skulden.
Nej du…
Du har mer kraft än du inser.
Ta det här.
Vad?
- Hur… - När du kommer genom grinden
tar du bussen till Moskva. Här är en adress och en nyckel.
Använd bakdörren.
Jag kan nog inte klara detta själv.
Det behöver du inte.
Jag kommer efter så snart jag kan,
så diskuterar vi hur vi ska få dig ur landet.
Ur landet?
Det finns inget annat val.
Förrädares familjer anses också skyldiga.
- Skulle jag ens komma ur landet? - Låt mig ta hand om den saken.
Vad kommer att hända Valja?
Du borde sluta tänka på honom.
Gå nu.
Snälla.
Varför gör du det här?
Varför hjälper du mig?
Gå nu.
Jobba med barn, lära ut musik. Du måste stortrivas.
Ja. Det gör jag verkligen.
- Innan jag kom hit… - Skicka in henne.
…var jag repetitionspianist åt Moskva-baletten.
- Fantastiskt. - Ja, det var det.
Du jobbar i administrationen, sa du.
Vad betyder det?
Irina. Du jobbar i administrationen?
Överste Raskova?
Jag är bara sekreterare med finare titel.
Det undrar jag.
Man måste vara viktig för att få in sitt barn i den skolan.
Eller vara viktig för nån viktig person.
Det låter trevligt.
Vara viktig för nån viktig person.
Vår finare sekreterare, varsågod och sitt.
Kamrat Jegorova här berättar
att du har blivit vän med ett av dina objekt.
Nej.
Ska jag misstro det jag hör?
Självklart inte.
Jag avvek från reglerna när jag började besöka Mironovs hem, men…
Detta är ett chockerande regelbrott, överste.
Hennes barn lär sig piano där…
Det räcker.
Vad är det med henne som fängslar dig så?
Är det hennes ögon?
Eller hur hon doftar?
Är det hennes frihet att göra som hon behagar?
Nej, överste, jag skötte bara mitt jobb.
Det var därför jag gick dit.
Min rapport visar varför jag har infiltrerat Mironovs hem
de senaste veckorna.
Valja Mironov?
Ja.
Han är mullvaden.
Jag är säker på det.
Jag ber om ursäkt för…
…att jag inte rapporterade tidigare,
men jag vet hur viktigt detta är och ville försäkra mig om
att jag hade rätt innan jag rapporterade till er.
Men hon bröt mot reglerna.
Om vi ska hålla oss till säkerhetstjänstens regler så…
Stå upp.
Du visar mer intresse för att skapa problem för dina kollegor
- än för dina egna objekt. - Överste, jag ville bara…
Be om ursäkt.
Förlåt mig, överste.
Inte till mig.
Till henne.
Irina Vasiljevna…
…jag ber uppriktigt om ursäkt.
För att jag varit en infantil tjallare.
För att jag varit en…
Infantil tjallare.
För att jag varit en infantil tjallare.
Du kan gå.
Jaha, Irina Vasiljevna, jag har visst underskattat dig igen.
Hoppas att ditt dröjsmål inte har kostat oss värdefull tid.
Vet vi var Valja Mironov befinner sig nu?
Han återvände från Moskva i morse men har inte varit hem sen dess.
Han kanske vet att vi misstänker honom.
Då hade han väl inte återvänt till Star City.
Chefskonstruktörens folk vet nog…
Chefskonstruktören rör bara till det.
Det här måste hanteras diskret om vi ska kunna begränsa skadan.
Det var allt just nu.
Koppla mig till Operationsdirektoratet.
Valja.
Jag går bara igenom planerna en gång till.
Oroa dig inte, min örn, farkosten är i topptrim. De är säkra.
Jag vet hur det kan vara före en uppskjutning. Alltid…
…kan inte sova, inte äta.
Så var det redan med Jurij.
På en del sätt är det enklare att vara där uppe, eller hur?
Jag antar det.
Universum för tur med sig.
Ursäkta, chefskonstruktören.
Valja, din fru kom till träningscentret och frågade efter dig.
Ursäkta, vadå?
Din fru.
Är hon här?
Nej, hon väntar utanför.
Förlåt, går det bra att jag…
- Visst. - Strax tillbaka.
Absolut.
Tack, Vitas.
Vad är det?
De vet.
Vad?
- De vet. - Vilka vet vad?
De vet vad du har gjort.
- Vad pratar du om? - Ljug inte för mig.
- Jag ljuger inte. - De ska gripa dig.
- Förstår du? - Vilka… Vad?
Förstår du?
Du måste lämna Star City.
Vänta lite… Vänta lite. Vad?
Tanja. Förlåt mig, jag försökte med allt.
- Inga ursäkter, tack. - Jag försökte sluta.
- Du måste fly. - Jag åker ingenstans utan dig.
- Okej? - Jaha, nåja…
Jag kan få ut oss. Jag kan få ut oss båda nu.
Med amerikanerna, va?
Det… finns en kvinna i Moskva.
Hon sa att om nåt går på tok…
Om nåt går på tok ska jag gå till…
Jag ska göra två märken på väggen i kaféet
- på Gorkogo-gatan… - Va?
…och sen möta henne på Krymsky-bron.
- Märken på ett kafé? - Hon har en bil.
- Hon… - Lyssna på dig själv!
Du låter galen. Jag…
- Snälla du… Vänta. - Jag åker ingenstans med dig.
- Nej. - Jag kan få ut oss båda.
- Nej. Det räcker, Valja! - Jag har inte…
- Jag litar inte på dig längre! - Snälla, skrik inte.
- Skrik inte. - Jag vet inte vem du är.
- Jo, det gör du. - Nej.
- Tanja. Jag gjorde det för dig. - Du måste gå.
För mig? Du har för fan förstört mitt liv.
Du har förstört vårt liv.
Du måste gå.
- Jag går inte utan dig. - Du måste…
Tanja, vänta, snälla du…
Rör mig inte.
Om du rör mig igen, skriker jag.
Inga spår efter Mironov här.
Mironovs skåp?
Okej.
Valja!
Allt väl?
Jadå, jag bara tar lite frisk luft.
Sista på nio månader.
Här, ta cigaretterna. Jag lär inte behöva dem.
Det jobbigaste av alltihop blir de kommande dagarna.
Instängda i den där burken, trängre än i en Vostok.
När ska du till Venera?
Jag skulle ha varit där redan. Bäst att gå.
- Vi ses om nio månader, Valyush. - Lycka till.
Pavel.
Pavel! Vänta lite.
Var håller han hus?
Jag…
Det händer visst nåt i hela Star City.
Det är förhöjd säkerhet.
- Kan han ha blivit gripen? - Fan också!
- Går det med två kosmonauter? - Inte utan två piloter!
- Vi har… - Nästa fönster är om flera år.
Nu är vår enda chans.
Jag går till hans lägenhet och ser…
Vi hinner inte, Sergej. Vi är försenade som det är.
Valja. Där är du. Vi måste hitta Pavel genast.
- Pavel kommer inte. - Va?
- Han har gripits. - Men hur?
De tar in folk över hela stan.
Raskova har blivit galen.
Då är det över.
Du vet inte om han har skvallrat om Venera.
Det spelar ingen roll. Uppdraget kräver tre kosmonauter, och Pavel…
Jag far i hans ställe.
Vad… Vad menar du?
Jag åker.
Vad har vi för alternativ?
Bara jag kan ta hans plats.
Jag skapade träningsprogrammet. Jag vet vad som behöver göras.
Troligen bättre än vi.
Absolut bättre än vi.
Är du säker, min örn?
Ja.
Chefen, jag vet hur viktigt detta är.
Tack.
Då så.
Sätt fart.
Hämta en rymddräkt åt dig.
- Glad att ha dig med, Valjush. - Då kör vi.
Vi lastar.
Hjälp!
Får jag se manifestet.
Bajkonur?
Varför är inte detta klarerat?
Det har varit uppsatt på fraktmanifestet i flera veckor.
Utrustning till den nya satellituppskjutningen.
Öppna bakluckan!
Vad finns här inne?
Chefskonstruktörens senaste vädersatellit.
Om vi inte levererar lasten senast vid lunchtid
kommer han att slå ihjäl oss.
Vad är det här?
Istället för att titta på vädret
kanske den borde spåra upp såna här.
Öppna grinden!
Stasja, ifall jag aldrig ser dig igen,
vill jag säga dig att det är lätt att ge upp.
Att leva är svårt.
Du hjälpte mig att inse det. Bland annat.
Jag är ingen brevskrivare.
När jag måste skriva ett före Luna 17, hade jag ingen att skriva till.
Men nu har jag visst det.
Förlåt att jag lämnar dig.
Att jag ljög för dig.
Att jag inte gav oss chansen att se vad det kunde ha blivit.
Kanske spelar det ingen roll.
Sanningen är att…
…du förtjänar nån bättre än jag.
Vad än som mer händer på resan, hoppas jag att du kan andas igen.
Kärleksfullt, din man, Sasja.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson