Tanja?
Kamerat oberst.
Denne ble brukt ved porten i går.
- Var hun alene? - Ja.
Skjemaet har Baranovs stempel, men Baranov nekter for å ha stemplet det.
Han har rett. Skjemaet er ekte, men signaturen er forfalsket.
Amerikanerne hjelper dem. Noen på innsiden som har tilgang til skjemaet.
Innenfor sikkerhetsavdelingen?
Ja. Først finner vi Mironova, og så hvem som hjelper henne.
Hvor har du vært?
- Jeg beklager, oberst. Hva har skjedd? - De har rømt sammen.
Konen er åpenbart hans sammensvorne.
Du avlyttet dem. Snakket de noen gang om å forlate landet?
Nei. Jeg tviler på at hun var involvert.
Som du sikkert vet, var det et ulykkelig ekteskap. Det var mangel på kjærlighet.
Etter min erfaring blir folk splittet av små problemer, og forent av store.
Hvordan vet vi at konen rømte med Mironov og ikke fra ham?
Fordi vi har opptak av at konen ber en vakt hente Mironov fra øvelsessenteret.
Og kort etterpå forsvinner de fra Stjernebyen.
Advarte hun ham?
Og så rømte hun, vel vitende om mannens landssvik. Det gjør henne medskyldig.
Kamerat oberst, operasjonsdirektoratet står til tjeneste.
Utvid søkeområdet umiddelbart, Salamov. Vi må finne dem før de krysser grensen.
Og få tak i mappene til alle som mistenkes å være utenlandske agenter i Moskva.
En av dem kan være kontakten deres med amerikanerne.
Og du.
Skriv ned alle steder hun kan ha dratt til. Foreldre, venner, venners venner.
Finner vi henne, finner vi ham.
Med en gang, oberst.
Dette er Kozlov. Gi meg obersten.
Gi meg den.
Dette er oberst Raskova.
En kilde i Bajkonur har fortalt oss om en uautorisert oppskytning.
Du bør komme til bakkekontrollen.
Fin utsikt, Valjusj?
Du er stille.
Hva er i veien?
Ingenting. Det går bra.
Særlig. Jeg kan lukte hvor gretten du er.
Og jeg kan lukte føttene dine. Vil du bytte?
Alle vi noen gang har vært glad i og har kjent,
er der nede.
Hør på deg. Selveste Pusjkin.
Jeg er glad du er her, Valjusj.
- Ingen jeg heller vil ha som andrepilot. - Hvem sier jeg er andrepilot?
Stjernebyen til Venera 7.
Hører dere?
Vi hører deg, Stjernebyen.
Hvordan har ørnene mine det nå som de har sluppet unna sin mors tyngdekrafts bånd?
"Vi er i sannhet frie fugler.
Tiden har kommet, kamerat. Tiden har kommet."
Om bare følelsen ville vare enig.
Sjef, Valja har fått et underlig anfall av filosofisk grubling.
Og kamerat Chadha har dessverre de typiske symptomene for en fersking.
Hun har vært syk hele morgenen.
- Det går bra med meg. - Det gjør det kanskje om noen dager.
Hvis det hjelper, går det mye bedre med deg enn Valjas første oppdrag.
Satte du ikke ny rekord for utstøtt væskemengde?
Jeg tror du gjorde det under en vektløs treningsøkt.
Jeg beklager at du ikke er frisk.
Tuller du? Jeg ville ikke byttet bort et øyeblikk.
Det skal jeg minne deg på etter et par måneder der oppe.
Nå må vi jobbe. Sergej.
Dere har kurs mot Venus.
Dere trenger ikke å justere kursen. Alle systemer…
Sjefsdesigner. Oberst Raskova kommer.
- Skru av sendingen. - Det var alt, Venera. Over.
- Sjefsdesigner. - Kamerat oberst.
- Forklar deg. - Jeg trenger ikke å forklare meg til deg.
Du vil måtte gjøre det til sentralkomiteen når de oppdager ditt uautoriserte oppdrag.
Jeg ventet med å fortelle om det til oppdraget var vellykket,
men nå når du er her, kan jeg meddele at du er vitne til historie.
Venera 7. Den første bemannede ferden til Venus.
Bemannet? Interessant.
Dere har sendt seks Venera-sonder,
og alle sammen smeltet i Venus' atmosfære før de landet.
Og nå sender du mennesker? Det er selvmord.
Vi skal ikke til overflaten.
Og sentralkomiteen var redde som sauer
for månelandingsplanen min helt til Khrusjtsjov fattet interesse.
- Handlet jeg galt da også, eller? - Det var da.
Nå vil militæret ha en månebase. Ikke en ni måneder lang reise til en dødsfelle.
Tenk hva månelandingen gjorde for Sovjet- unionen. Dette vil ha enda større følger.
- Hvem er mannskapet? - Kosmonaut Sasja Polivanov,
Lakshmi Chadha
og Valja Mironov.
- Valja Mironov? - Ja.
Ut! Alle sammen, ut!
- Alle sammen, nå! - Vent litt.
- De kan ikke forlate posten sin! - Greit! Du og du kan bli.
Dette oppdraget er en statshemmelighet!
- Hva holder du på med? - Alle som snakker om det,
- vil bli pågrepet. Ut, ut. - Ingen av dere må dra.
Steng bygningen. Ingen kommer inn uten min godkjennelse.
- Vi må snakke. Nå. - Dette er galskap.
Det er umulig. Ikke Valja.
Bevisene mot ham er ugjendrivelige.
- Han er en forræder. - Slik Jana var det?
Uff, ikke dette igjen. Jana Akhmatova tilstod til en fullmektig…
Spar meg. Vi vet hvordan du sikrer tilståelser.
Du kan ikke kryssforhøre meg!
Du ignorerte en direkte ordre fra Kreml, du har sløst millioner av rubler,
du har løyet til meg i flere måneder,
og du har latt en fiendtlig agent ta kontrollen over
ikke ditt, men det sovjetiske folks romskip, din arrogante mann!
Når sentralkomiteen får høre om de utrolige bragdene
mannskapet skal utføre for Sovjetunionen…
Tror du virkelig at Bresjnev vil bry seg om det vakre oppdraget ditt
når han får vite at det er en muldvarp om bord som jobber for fienden?
Valja er like mye spion som jeg er.
En av ørnene dine, Pavel Fetisov,
ble banket opp, bundet og gjemt i kjelleren i bygning 18.
Fremdeles sikker?
Opptak av Polivanov-boligen. Jeg har skrevet datoen.
Kamerat Raskova.
Beklager det uanmeldte besøket. Vennligst sett deg.
Hva bringer deg hit til vår lille by ute i skogen?
Jeg skal være kort, som du nok setter pris på.
Det andre direktoratet er bekymret for manglende fremgang i jakten på Mironov.
Vi bruker alle ressursene våre for å finne ham.
Ressursene deres er begrenset.
- Vi har alltid klart oss. - Det andre direktoratet overtar jakten.
- Det er ikke nødvendig. - Det er ikke opp til deg.
Har dere noen spor angående hvor han er eller hvem som har hjulpet ham?
Ikke ennå.
Folkene mine er nede.
De trenger all informasjonen du har. Assister dem.
- Jeg kan takle det. - Og likevel har du ikke gjort det.
Og hvem lager maten?
Kom du for å snakke om det?
- Nei. Jeg så ham med en kvinne. - Unnskyld meg.
- Hvem? - Valja.
Unnskyld meg, kamerat. Kamerat?
Jeg kjenner deg.
Vi vokste opp i Rubljovka.
Du gikk på Lomonosov med fetteren min, Zinaida Petrovskaja.
Er du Radjusja?
Unnskyld, jeg burde ikke tiltale deg så uformelt. Men hun snakket alltid om deg.
Det er fint å vite at jeg ikke er den eneste derfra her ute i skogen.
Ja. Ja, det er det.
Jeg ser deg nok igjen.
Vi skal hjelpe til med å lete etter Valja Mironov og konen hans.
- Det er flott å høre. - Ikke vær redd, vi skal nok finne ham.
Uansett, fortsett det gode arbeidet.
Beklager at du måtte vente. Jeg måtte passe på at du ikke ble forfulgt.
- Han sa hvordan jeg kunne kontakte deg. - Hvorfor? Er han arrestert?
Ikke så vidt jeg vet.
Han sa… at jeg kunne stole på deg. At du kunne hjelpe meg.
Få meg ut.
Kom med meg. Vi skal gå en tur. To venner.
- Slipp meg inn! - Ro deg ned, kamerat.
Dere kan ikke stanse meg.
- Jeg vil møte sjefsdesigneren. - Flytt deg.
- Jeg krever å… - Jeg er her.
Kamerat Belikova.
Jeg er her.
Kom med meg.
Du må fortelle meg hvor Sasja er. Og ikke si at han er på øvelse i Sibir.
Jeg beklager, Anastasija. Jeg har ordre om ikke å snakke om det.
Jeg er ikke en sikkerhetsrisiko. Jeg er konen hans.
Hvor har du sendt ham?
Han er på vei til Venus.
- Er det engang mulig? - Det er det nå, ja.
Er de trygge?
De…
De har det bra for øyeblikket.
De… Det er et…
…problem. Men selve skipet er trygt.
- Hva slags problem? - Jeg skal si mer når jeg kan.
Du burde sagt at han skulle dra. Du skulle sendt meg med ham.
Kanskje du har rett. Jeg beklager, Anastasija. Jeg…
Jeg lover at jeg skal gjøre alt jeg kan for å få ham tilbake til deg.
Fire lag fordeles i byen.
Vest for elven, øst for elven,
nord herfra, og sør derfra.
Se gjennom rapportene om utenlandske agenter.
Det er noen lovende spor der.
Vi prøver ut de nye senderne før vi bruker dem i felten.
Direktorat T sier at rekkevidden har blitt mye bedre
siden skrotet de sendte oss sist gang.
Hva er det?
Oberst Raskova ba meg om å lage en liste over Mironovas bekjente.
Godt jobbet.
- Jeg så ham med en kvinne. - Tror du at Valja er utro?
Det føltes intimt. Som om de kjente hverandre.
Han er ikke utro, Tanja.
- Hvordan så hun ut? - Hun var ikke engang så pen.
- Så hun russisk ut? - Hva mener du?
Kan det være at hun var utlending?
Jeg vet ikke hva jeg tror.
Jeg vet bare at jeg så ham og en kvinne i konserthallen.
…så ham og en kvinne i konserthallen.
- Vær så god. - Kjenner du noen av disse?
Nei, ikke som jeg kan huske.
- Ser noen av dem kjente ut? - Nei, beklager.
- Nei. - Har du sett noen av disse kvinnene?
Ingen?
Jeg leter etter noen.
Har du sett noen av dem her?
- Kjenner du henne igjen? - Ja. Jeg har sett henne.
Hun kommer til tre eller kanskje fire opptredener i måneden.
Hun ser ikke ut til å like symfonien. Hun drar ofte under første pause.
Takk.
- Jeg kan ikke fatte at han… - Vel, nå gjør du det.
Han må ha blitt tvunget til det.
- Han er en patriot. - Det er irrelevant.
Han vet at han blir hengt for landssvik. Han er desperat og i stand til alt.
Vi må finne ut hva han planlegger. Sabotasje eller…
Forrige gang du var redd for sabotasje, døde en uskyldig mann.
På grunn av en innretning som Valja Mironov plasserte.
De har startet en ni måneder lang reise til en annen planet. Hva kan vi gjøre?
- Han må isoleres fra de andre. - Og etter det?
Vi kan ikke stenge ham inne så lenge.
Oppdraget krever to piloter for å gjennomføres.
Det er mer enn oppdraget som står på spill.
Valja Mironov er en nasjonal sikkerhetsrisiko.
Vi ville måttet overtale de andre til å fysisk tvinge ham inn i en modul.
Det ville de aldri gått med på. Sasja er bestevennen hans.
Er det mulig å isolere ham uten deres hjelp?
Hvis vi kan få ham inn i driftsmodulen,
kan vi kanskje stenge døren ved å koble ut sikringene fra bakkekontrollen.
Men vi trenger noen om bord
for å nullstille den elektriske bryteren til "automatisk" på forhånd.
Flott. Be dem om å gjøre det, da.
Han ville overhørt det. Han ville skjønt hva vi gjorde.
Selv om de andre ikke gjorde det.
Han kjenner skipet for godt.
Ikke hvis instruksjonene ble gitt på et språk han ikke kunne.
- Hun… - Det er et sjokk, kamerat Chadha.
- Men du må være stolt. - Stolt?
Konen din vil bli den mest berømte forskeren i ditt lands historie.
Den første som besøker en annen planet.
- Tvang du henne til å gjøre det? - Selvfølgelig ikke.
Jeg ga henne sjansen, og hun tok den.
Sjansen til å vise verden at arbeidet hennes vil revolusjonere romfart.
Så hun har løyet for meg.
Hun… Det er en uheldig nødvendighet. Av sikkerhetsgrunner.
Nå som oppdraget har startet, kan vi fortelle deg denne hemmeligheten.
På den betingelse at du kan holde den helt for deg selv.
Når kommer hun tilbake?
Om bare ni måneder. Like lenge som øvelsesoppdraget.
Vi vet at det er svært lenge under slike krevende omstendigheter.
Så mens vi fremdeles kan ha direkte kommunikasjon,
vil vi tilby deg sjansen til å snakke med konen din.
Ja, det vil vi gjerne.
Det kan være avgjørende for henne å vite at hun har din støtte
på et så langt oppdrag.
Ja, jeg…
Jeg skal snakke med henne.
- Det er bare mye å ta til seg. - Tusen takk.
Unnskyld.
pH holder seg på 6,8.
Oksygenet er syv milligram per liter,
og resirkuleringsprosenten er 99,97.
Flott. Veldig bra. Utmerket.
Valja, kan du gi meg
CO2-målingene for kontrollmodulen?
Her kommer de, Stjernebyen. Tre millimeter Hg. Optimalt.
Bra. Da har vi sjekket BIOS-systemet.
- Klar for neste systemsjekk. - Vi kommer til det snart.
Først har kamerat Chadha noen personlige anliggender.
Sasja og Valja, kan dere snakke litt dere imellom?
- Å, flott. - Jeg vil ikke snakke med deg.
Sjefsdesigner, hva vil du snakke om?
Gode nyheter angående mannen din, kamerat Chadha.
Nå som Venera har blitt skutt opp,
har vi fortalt ham om oppdraget.
Sier du at dere har fortalt Manpreet om det?
Ja, det stemmer.
Her er han. Du skal få snakke med ham nå.
- Vent, hva? Er Anastasija der? - Dessverre ikke.
Vi har bare fortalt kamerat Chadhas ektefelle om det så langt.
Hei. Du kan snakke til henne. Hun hører deg.
For noe dritt. De degger for henne, og holder Stasia og Tanja i mørket.
- Hei. Lakshmi? Er du der? - Manu?
- Går alt bra? - Ja. Alt går bra.
De fortalte meg nettopp om det.
Jeg ville så gjerne si det,
men de sa at det var den eneste måten å holde oppskytningen trygg på.
Og de trengte meg.
Selvfølgelig. Du har jobbet hardt for denne sjansen.
Behandler de andre deg godt?
Ja da. De er perfekte romkamerater.
Jeg vet ikke om de sa det, men jeg har hatt litt romsyke.
Ikke vær redd. Det er ikke alvorlig.
Unnskyld at jeg avbryter,
men det har dukket opp noe angående systemsjekken i sted.
Kan du be henne om å nullstille den elektriske bryteren til BIOS-modulen?
Å, nei, nei. Det går bra. Hun kan det.
Hun kjenner systemet. Bare be henne om å gjøre det.
Jeg må se på panelet mens hun…
- Ja. Nå. - Manu? Er du der, Manu?
Ja da. Jeg er her. Beklager.
Det er bare det at sjefsdesigneren
vil at du skal nullstille BIOS-ens elektriske bryter.
Å ja?
Manu, en spirende ingeniør.
Akkurat.
Greit.
Oppdrag utført.
Så, hvordan går alt på jorden?
Det er ensomt.
Fluene holder deg i hvert fall med selskap.
- Bli ferdig. - Greit.
Lakshmi, sjefsdesigneren vil visst ha stolen sin tilbake.
Jeg må gå.
- Jeg elsker deg, Lakshmi. - Jeg elsker deg også, Manu.
- Tusen takk. - Takk for at du forstår.
Tusen takk. Det var til stor hjelp.
- Greit. - Godt å se deg.
Du kan selvfølgelig ikke snakke om dette til noen, forstått?
Ja, selvfølgelig.
Bra.
Hold ham i husarrest inntil videre.
Beordre Mironov om å gå inn i driftsmodulen.
Greit, Venera.
Litt mer arbeid før vi gir oss.
Kontroll av strømsystem.
Jeg gjør det.
Nei. La Valja gjøre det. Han kom sent med.
Han må holde seg oppdatert.
- Favoritten. - Jeg skal gjøre det.
Bra. Du vet hva som skal gjøres. Begynn i driftsmodulen.
Stjernebyen, Venera. Klar ved driftsmodulens kontrollpanel.
Hva er statusen til spenningsregulatorene?
Stjernebyen, Venera. Jeg skal avlese målinger på spenningsregulatorene.
Et øyeblikk.
Hva var det? Sasja.
Jeg mister trykk her inne. Hva er det som skjer?
Ta det med ro. Vi skal få deg ut.
Ventilen sitter fast.
Prøv å nullstille EQ-ventilen for hånd. Jeg skal prøve å få luken opp på vår side.
Pokker. Overstyringen virker fremdeles ikke.
- Valja. Sammen. - Greit.
En, to, tre.
Fjern dere fra luken, begge to.
Dette er oberst Raskova.
- Hva er dette? - Valja Mironov,
du blir holdt i driftsmodulen til du svarer på spørsmålene mine.
- La meg snakke med sjefsdesigneren. - Jeg er her, Valja.
Du må høre på oberst Raskova.
Jeg fatter ikke dette. Hvorfor lar du henne gjøre dette?
Svar på spørsmålene hennes.
Valja Mironov jobber for amerikanerne.
- Han har forrådt oss. - Hva?
Han er en fare for dere og oppdraget.
- Hun er gal. - Oppdraget er allerede i fare.
- Er du gal? Valja? - Jeg aner ikke hva hun snakker om,
men dere må skru av radioen og få meg ut.
- Dette er latterlig. - …på skipet.
Sasja, dette er pissprat. Bare få meg ut herfra, for pokker.
- Han angrep Fetisov… - Faens latterlig.
…for å ta hans plass på oppdraget.
Han plasserte en spionasjeinnretning på Luna 17 for amerikanerne.
Han forårsaket Vetrovs død. Ikke du, kosmonaut Polivanov.
Han lot deg ta skylden for å skjule forbrytelsene sine.
- Nei, nei, nei. Det er ikke mulig. - Vetrovs kone er enke.
- Barna hans har ingen far. - Tullprat.
- Hold kjeft! Skru av radioen, Sasja. - Mironovs kone flyktet da dere dro.
Valja Mironov, du er en kujon og en forræder, men i dag tar det slutt.
- Jævla kjerring. - Du skal ikke gjøre mer skade.
Hvis du har et snev av ære og anstendighet i deg,
noe ønske om å gjøre det godt igjen, skal du svare meg ærlig nå.
Hva er oppdraget ditt for amerikanerne?
Dette er galskap. Sasja, jeg har ikke gjort noe galt.
- Du må tro meg. - Selvfølgelig gjør jeg det.
- Så få meg ut herfra. - Et øyeblikk.
- Du plasserte et… - Jeg har ikke plassert noe.
- Hvor på Venera er apparatet? - Jeg har ikke plassert noe.
For din kones skyld…
- Ikke snakk om Tanja, KGB-kjerring! - …hva har du lovet fienden?
- Sasja. Få meg ut herfra! - Svar på spørsmålet.
- Hold kjeft! Hold kjeft! - Svar på spørsmålet.
Bare hold…
- Hva var det? Hvorfor hører jeg ikke noe? - De må ha koblet fra mikrofonen.
- Finn ut av det, da. Fiks det. - Ja.
Til håret ditt. Unnskyld, det var den eneste fargen de hadde.
Jeg har noen gode nyheter.
- Uttrekkingsplanen din ble godkjent. - Når da?
- Det tar noen dager. - Noen dager?
Vær tålmodig. Det er mange mennesker som leter etter deg.
Overvåker du ham? Han mannen der borte.
Er han den neste du skal ødelegge livet for?
Det som skjedde med dere, var uheldig, men det var uunngåelig.
Hvor lenge overvåket du Valja?
Det var omvendt. Jeg overvåket deg.
Hva… Hva snakker du om?
Gruppen din Zeta var mitt første oppdrag.
Overvåket du… oss?
I starten var fokuset vårt Andrej, elskeren din.
Andrej?
Vi fulgte musikksmuglingen hans i årevis.
Vi hjalp ham når vi kunne. Han ga oss Tretjak og Brodskij.
Og til slutt deg.
Det fikk aldri effektene vi hadde håpet på.
Washington skulle til å avslutte prosjektet da du møtte Valja.
En ung offiser på vei til Stjernebyen,
hvor han ville få tilgang til viktige hemmeligheter.
Det var et lykketreff at han falt for deg.
Eller kanskje jeg hjalp kjærligheten å blomstre, som Amor.
Han var… Han var en patriot. Han var en god mann.
Og du ødela ham.
Nei, Tanja. Du gjorde det.
Vi sa til Valja at hans nye kone ville bli avslørt som dissident,
og sendt til en gulag eller verre hvis han ikke hjalp oss.
Valja fortalte deg aldri at han forrådte landet sitt
fordi han gjorde det for å beskytte deg.
Jeg koblet fra mikrofonene. Vi kan snakke fritt.
- Du tror vel ikke på noe av dette? - Nei, men jeg må si noe.
Jeg hjalp kanskje til med å låse ham inne.
Hva?
Jeg tror det de ba Manu om å si at jeg skulle gjøre, låste fast luken.
- Jeg beklager. Jeg føler meg så dum. - Nei. Hvordan kunne du vite det?
Det er dette de gjør.
De vender folk mot hverandre.
Nå må vi alle holde sammen.
Forstår du?
Hva er det?
Sjefsdesigneren sa at vi skulle høre på Raskova om Pavel. Men…
- Nei. Nei. Valja ville aldri skadet noen. - Sasja.
Vet vi egentlig at Pavel ble pågrepet?
Det var Valja som fortalte oss det.
Gi meg et øyeblikk til å snakke med ham.
Valjusj.
Jeg vet at du ikke kan ha gjort dette.
Jeg vet det.
Bare si at jeg har rett.
De kan ikke høre oss der nede. Vi har koblet fra mikrofonen. Bare…
Bare si at jeg har rett.
Jeg beklager, Sasja.
Nei. Nei.
Hvordan kunne du?
Jeg beklager. Du forstår ikke. Jeg hadde ikke noe valg.
- Selvfølgelig hadde du det! - De skulle skade Tanja.
Selvfølgelig hadde du det, Valja!
Jeg beklager, Sasja.
Tanja? Tanja?
Tanja, det er Irina.
Nei, Tanja!
- Hold deg unna. - Tanja! Tanja, stopp.
- Hør på meg. - Nei, du er en av dem.
Hvorfor kan vi ikke høre noe?
- Hva er det som skjer? - Et øyeblikk.
De har koblet fra mikrofonene, kamerat oberst.
Det vil ta tid å overstyre.
- Finn ut av det. - Seksjon 14-6.
Hjelper de Mironov ut av modulen?
Nei. Trykket har ikke utjevnet seg. Han er der ennå.
Akkurat.
Nok er nok. Dette tar slutt nå.
- Hva mener du med det? - Senk trykket i driftsmodulen.
- Hører dere meg ikke? Det er en ordre. - Nei. Ingeniørene mine er ikke bødler.
- De er ikke dine lenger! - Jeg forbyr det!
Jeg sier det én gang til.
Senk trykket i Mironovs modul nå.
Ellers havner dere alle i fengsel.
Hva er det?
- Få meg ut herfra. - Hva foregår?
Få meg ut herfra, Sasja. Vær så snill.
De senker trykket i kabinen. Få meg ut herfra nå, Sasja.
Ikke på denne måten.
Faen.
Ventilen overopphetes. Og vi må få opp luken.
Se på dette, Sasja. De viser oss hvordan vi kan åpne luken.
Hva?
Venera, gjør det nå.
Nei.
Pågrip sjefsdesigneren.
- Pågrip ham. Nå. - Du. Hit.
Nei.
Du er et monster.
Valja.
Nei. Lakshmi, skynd deg. De dreper ham.
Jeg prøver å kutte strømmen for å åpne luken.
Hold ut, Valja.
Oberst, vi har gjenopprettet kommunikasjon med Venera.
Hold ut, Valja. Vi skal få deg ut. Lakshmi er snart ferdig.
- Det kan kortslutte hele systemet. - Vi har ikke noe valg.
Kom igjen, Valja. Bare noen sekunder til.
Jeg klarte det, Sasja.
Sasja.
Kosmonauter Polivanov og Chadha, hold dere unna. Det er en ordre.
Dere bistår en av Sovjetunionens fiender.
Hvis dere redder Mironov,
blir jeg nødt til å senke trykket i hele skipet.
Forstår dere?
Kom igjen.
Hei.
Våkne, Valja. Våkne.
Valja. Valja.
Våkne, Valja. Våkne.
Senk trykket i hele skipet.
Nei, oberst. Vær så snill. Det er en feil.
Få dem hjem.
Jeg…
Jeg… Jeg kan ikke. Jeg kan ikke.
Du. Sett i gang.
Nå.
Våkne. Våkne.
Hei. Hei.
Greit. Hei.
Hei. Pust. Pust.
Gjør det.
Lakshmi, ta ham.
Jeg har ham.
De senker trykket i modulen igjen.
De senker trykket i hele skipet.
Sasja. Vi må skru av kommandomottakeren.
Det er den eneste måten å stanse det på. Skynd deg, Sasja.
Trykket faller her også. Prøver de å drepe oss?
Tett ventilene. Jeg tar mottakeren.
- Bruk alt du finner. - Stans luftuttømmingen.
Pust sakte, alle sammen.
Bare bakkekontrollen kan skru av mottakeren. Fortsett med ventilene.
- Sånn. - Valja.
Det er iskaldt.
Sasja.
Bare et øyeblikk til, så greier jeg det.
Skynd deg, Sasja.
Det virker ikke.
Det virker ikke. Pokker.
Jeg skal prøve å koble fra hele greien.
Pass på!
Tekst: Aleksander Songe-Møller Soleim