Хапките на баща ми бяха супер.
Майка ми вземаше цяла купа чътни
и се криеше в шкафа, за да не го видят как я яде.
Майка ми ужасно завиждаше.
А като бяхме малки, тя правеше питки с мед.
Бяха сладки и меки, медът се разтапяше върху тях.
- Ядяхме ги, докато учехме. - Престани.
Така само се измъчваш.
А ти изпращаш този глупав код напразно.
Или с вълшебство си оправил връзката?
Защо си правиш труда?
Ще е хубаво някой да ни посрещне, като кацнем.
Ще е жалко след девет месеца в този затвор да умрем сами насред нищото.
Няма да ни се зарадват.
- Валя каза… - Не говори за него.
- Нямаш вина за станалото. - Казах ти, не искам да говоря за него.
Пожарът е изгасен.
Декомпресията е потушила пламъците.
- Саша, добре ли си? - Да.
Декомпресията спря, но се включи друга аларма, виж таблото.
Въздухът е замърсен, праховите частици са в опасни нива.
Лакшми, следи налягането. Съобщавай ми какво показва.
413 милиметра живачен стълб и се покачва.
Налягането се възстановява, но бордовите компютри са извън строя.
Няма връзка с наземния център. Прецакани сме.
Съжалявам, не съм искал това да се случи.
- Саша! - Предател.
Саша, спри! Престани, Саша!
Спри, Саша!
- Какво те прихвана? Престани! - Не ме гледай!
Какво ти става? Престани, ти казах!
Недей!
- Не е готово! - На мен ми изглежда готово.
- Ако го изядеш сега, какво ще вечеряме? - И преди сме се справяли.
Ще продължим направо с десерта. Какво мислиш?
Хайде след вечеря да се поразходим пак покрай езерото.
Черешите започват да цъфтят.
Какво?
Кой е пък сега?
- Имате посетител. - Тъкмо сядаме да вечеряме.
Простете, шефе, щях да се обадя, но…
Сергей.
Влизай, влизай. Пази си главата.
Галина, виж кой е дошъл!
- Много се радвам да ви видя. - И аз вас, Галина.
- Ще вечеряте ли с нас? - Заповядай.
- Имаме право на гости до залез слънце. - Само ако не се натрапвам.
- Не. - Никак!
Трябва да ви…
- Надявам се, че сте по-добре. - Да, много по-добре съм, благодаря.
Галина, покажи на Сергей как правиш разкошните си пелмени. Любими са ми.
Да. Първо омесвате брашното и солта.
А после разбърквате едно яйце.
И солта.
И разбърквате.
ЖИВИ СА
Яйцето да е добре разбито,
преди да го добавите към брашното.
Иначе може да стане на бучки.
И ще се наложи да добавяте още…
брашно.
Стигнахме до Венера, представяш ли си! До Венера!
- Някой друг знае ли? - Космонавт Беликова на "Салют-1".
Тя потвърди откъде идва сигналът.
- Искате ли още гъби? - Да, благодаря.
Трябва да се приземят в Казахстан след по-малко от три дни.
Не бива да кацат в СССР. Ще свършат в затвора или още по-зле.
Трябва някак да коригираме траекторията им.
- Как? Няма да им остане гориво. - Ще променим ъгъла.
Ако променят крена на кораба и навлязат под по-остър ъгъл,
съпротивлението ще ги отклони и ще ги приземи на друго място.
- И най-малката грешка в изчисленията… - Аз ще ги направя, Сергей.
Но измисли как да ги пратиш до "Венера", без да разберат в Звездното градче.
Сериозно ли говориш? Стигнали сме до Венера?
Корабът ще издържи ли на топлинното натоварване в атмосферата?
Не знам.
Но трябва да им помогнем.
Бих го направил лично, но вече не работя на конзола.
Така ще им помогнем да измъкнат Миронов…
И той ще си плати, когато се приземят.
Но другите двама изстрадаха достатъчно.
Конструкторът препоръча теб изрично.
- Под домашен арест е, как… - Ходих при него.
Ще ни помогне с изчисленията,
но трябва ти да ги изпратиш до Беликова на "Салют".
Защо?
Защото ще прехванат всичко, което изпращаме до "Венера" от тук.
Но в някои точки по орбитата на "Салют" се губи контакт със Звездното градче.
- Щом сигналът прекъсне. - Да.
И Беликова ще може да предава свободно към "Венера",
стига да получи достъп до шифрования предавател.
Това е гениално, но е и държавна измяна.
Не мога…
Значи ме назова по име?
Да.
По име.
Добре.
- За главния конструктор. - За него.
Не.
Валя, какво има?
- Не, не! - Всичко наред ли е?
Не го видях, докато не доближихме Венера,
но изпускането на газове от разхерметизирането…
явно е променило траекторията ни.
Малко, но достатъчно.
Какво имаш предвид?
Валя.
- Отговори ни. - Ще се разминем с Венера.
Какво?
Значи няма как да се върнем на Земята.
Не, просто ще продължим нататък, докато не ни притегли…
Слънцето.
Да включим пак двигателите и да коригираме курса.
Нямаме гориво за това.
Все нещо трябва да направим.
- Десет копейки. - Омекнали са.
- От сушата. - Винаги има суша.
- Колко са? - Десет копейки.
- Нямате ли по-пресни? - Ще проверя отзад.
- Недейте повече. - Галина, не.
Моля ви.
Ако пак го въвлечете в онази лудница, това ще го убие.
"Салют-1", обадете се.
Кажете.
Приятелят ни иска да рестартирате УВЧ предавателя.
Каза, че може да го направите при предстоящата загуба на сигнала.
След малко ще пратя схемата.
Тук "Салют-1".
Започваме заснемане на предполагаемата ракетна площадка 20-7-1-9-2.
Другарко Беликова, изпращам ви схемата.
"Салют-1", сигналът ще се загуби след три, две, едно.
Време е за почивка. Хайде да хапнем.
ПРЕДАВАНЕ
Дръпни се.
- Какво? - Какво е това?
Някой отговаря ли?
Някакви безсмислици. Сигурно са просто случайни смущения от…
Почакай.
Какво?
В данните е закодирано съобщение.
От кого?
От главния конструктор.
Знаят, че сме живи и се връщаме.
Чакай.
Той пише, че кацането в Съветския съюз е опасно.
Това е летателна схема.
Начин да променим траекторията си.
Да кацнем във Финландия.
Във Финландия?
Предават по резервната радиосистема.
"Венера", обадете се.
Обадете се. Чувате ли ме, "Венера"?
- Обадете се. - Стася?
Саша?
Ти ли си?
Да.
Да, аз съм.
Не мога да повярвам!
Исках да се уверя, че сте получили инструкциите.
Да, получихме ги.
Трябва да побързаме.
Скоро може да открият тази честота.
Ще те видя ли пак, Стася?
Не мисли за това сега.
Придържай се към плана.
Добре.
Но ако всичко мине по план…
ще съм от другата страна.
Знам.
Ще свършвам.
Сбогом, Саша.
Съжалявам, Саша.
Да действаме.
Иначе всичко, което се случи, ще е било напразно.
Да започваме.
Няма и ден до завръщането.
Ще преразпределя тежестта. Контейнерът за отпадни води е пълен.
По дяволите!
Полковник, получихме радиовръзка…
Влез.
Простете, другарю зам.-председател,
но май току-що ни казаха, че Съветският съюз,
най-великата страна на света, успешно е изпратил хора на друга планета.
- За трудещите се в СССР… - Не! Това не е повод за празнуване.
Това е национално унижение, разбирате ли?
На борда на кораба има американски агент. Тук няма слава.
Само срам.
Обмисляли сме го и преди, с Беликова.
Когато се приземят в Казахстан, подменете и тримата.
- Ще си припишем заслугата за мисията… - Такава не се е състояла! Ясно ли е?
Пряко нареждане на генералния секретар Брежнев.
Простете, другарю.
Щом кацнат, искам бързо да се разправим с тях.
Ще отида лично в Казахстан и ще се погрижа за това.
Отлично, главен конструктор Петровски.
Сигурно ти липсва.
Да.
А Анастасия на теб?
Всеки ден.
Това, което е постигнала, е невероятно.
Прекрасно е, че сте се намерили.
Не беше чак толкова просто.
Да кажем, че ни насърчиха да бъдем заедно.
Познато чувство.
Уговорен брак?
- От родителите ви? - Не точно.
Семейството ми искаше да се омъжа,
само не за съпруга ми.
А аз исках да уча в университет.
Умолявах баща си. Не знам защо се съгласи.
Там ли се запознахте?
В университета?
Да. В Хайдарабад.
Беше ли любов от пръв поглед?
Не бих казала.
Той беше женен.
- Какво? - Да.
Но съпругата му си беше у дома им в Делхи.
Значи той е напуснал жена си заради теб?
О, не.
Не, тя почина преди това.
Бяхме само колеги.
А после и приятели.
Разговаряхме и се срещахме на обяд.
Нищо друго.
Но ти го обичаше?
Да, все повече и повече.
Отричах го.
Убеждавах се, че се държа детински, че съм егоистка.
Че това е просто фантазия.
Започнах да се чувствам така, сякаш…
по някакъв начин съм виновна за смъртта й.
Че чувствата ми към него са я причинили.
Нямаш вина.
Как би могла да имаш?
Ние вярваме, че миналите ни постъпки влияят на бъдещето ни.
Затова го нося в себе си.
Спомена за нея…
и вината си.
Или си го заслужихме.
Да умрем тук, в Космоса.
Няма да умреш.
Мисля, че има начин да използваме Венера, за да се върнем на Земята.
Нали каза, че нямаме гориво да променим курса?
"Венера" няма.
Батисферата.
Точно така.
Ако включим двигателя на сондата, с който тя трябваше да кацне на Венера,
тягата ще ни стигне да променим траекторията си.
- Гениално. - Но няма да се получи.
- Защо? - Защото двигателите на батисферата
стартират автоматично след отделянето.
- За да ги включим ръчно, някой ще трябва… - Да влезе в батисферата.
Но разкачи ли се, не може пак да се скачи. Не е проектирана да…
Пътуването й до Венера е еднопосочно.
- Аз ще вляза. - Валя.
- Валя! - Чакай!
- Саша! - Няма да ти позволя!
Валя!
Отвори.
Не го прави!
Валя! Недей!
Отвори!
Намери Таня и се погрижи за нея.
Не!
Обещай ми.
Обещавам.
Имате ли минута?
Чух за "Венера" и искам да помогна.
Проверих при останалите
за записи на набелязани инженери и един привлече вниманието ми.
Е?
Обясни й.
Аз подслушвах другаря Степанов - очаква се той да стане…
Ръководител на програмата "Салют". По-накратко.
Тя спомена, че е променил режима си. Върви по друг път до работата си.
Напуска центъра по никое време.
Работата му е тежка.
И аз си помислих същото,
но го наблюдавахме да говори с друг инженер.
Онзи, който бе дисциплинарно наказан.
С кого е говорил?
Сега е в отдела за изчисления, но преди е бил на конзола в центъра.
- Името му е… - Сергей Никулов.
Познавате ли го?
- Не може да идваш на всеки пет минути. - Какво ново?
- Движат ли се по курса? - Тя предаде координатите на "Венера".
Благодаря.
Моля те, остави ме на мира.
Другарю Никулов, елате с нас.
Защо сме тук?
Елате.
Шефе! Какво правите със…
Моля ви, спрете! Моля ви! Добре, какво искате? Кажете!
- Какво става с "Венера"? - Не знам за какво говорите.
Капсулата бе унищожена. Видях как я унищожихте!
- Продължавай. - Не!
Ще ви кажа всичко, само спрете!
Моля ви! Добре! Ще ви кажа каквото пожелаете!
- Ще ви кажа! - Спри!
Ще ви кажа. Добре.
- Хайде, дайте ми нещо полезно. - Добре.
Промениха мястото за кацане, идеята беше моя.
На никой друг, беше моя идея! Никой друг не участваше. Моля ви!
Добре. Къде ще кацнат?
Не знам, не ми казаха.
- Не можех да вляза в центъра. - Къде ще кацнат?
Нямам достъп до там!
Не го убивайте! Добре, във Финландия! Чухте ли? Във Финландия!
Във Финландия, близо до Виборг.
Браво, другарю.
Приносът ви ще бъде отбелязан. Отведете го.
Шефе, съжалявам. Шефе!
Съжалявам, простете ми! Ужасно съжалявам!
Остават 63 минути до навлизането в атмосферата.
Зареждам курс към Финландия.
Спускателен модул - конфигуриран.
Да започнем процедурите.
Разкачвам батисферата.
На позиция е.
Свързващото въже се разпъна докрай. Включвам двигателя.
Двигателите променят траекторията ни.
Много добре. Отлично!
Връщане на траекторията към Земята след три, две, едно…
Изключвам двигателя.
Получи се, Валя. Отново сме по курс към Земята.
Добре.
Ще разкача свързващото въже.
- Може би има начин да… - Не, ще завърша мисията.
- Каква мисия? - Ще я спусна на повърхността.
Ще я спусна на повърхността и толкова.
Направи ми услуга. Когато намериш Таня, кажи й…
Че я обичам.
Сбогом, Валя.
Не.
Как й позволихте да изтезава така човек като него?
След всичко, което е направил за тази нация!
Сергей.
Не разбирам. Не, просто не разбирам.
Току-що ви видях във…
- Не, аз току-що… - Стига, успокой се.
- Така действат. - Не! Аз току-що…
- Знам, знам. - Казах им, че кацането…
Не, не. Съжалявам.
Хайде, стига.
- Стига. - Простете ми.
Всичко ще бъде наред, не се извинявай.
Всичко ще бъде наред.
Погледни ме.
Изпратихме хора до Венера.
До Венера и обратно!
Не могат да ни го отнемат.
Никога.
След навлизането ще дойдат от тази посока,
над Скандинавието и Западен СССР, докато се приближават към Казахстан.
Разположете войници до зоната за кацане, за да се намесят веднага.
- А ако се опитат да избягат? - Едва ли.
Живели са в безтегловност цели девет месеца.
Едва ще си стоят на краката.
Като риба на сухо.
Да.
Височина - 122 километра. Скоро ще навлезем в атмосферата.
Включвам RUS.
Избирам ръчно спускане.
Докладвай височината при спускането. Трябва да сме под кривата.
Височина - 121 километра.
Има атмосферно съпротивление.
Претоварване.
- Започва забавяне на скоростта. - Ръчно балистично спускане.
Хвани се за нещо.
Забавяне - 2,5 g и бързо нараства.
- Траекторията се променя. - Подготви се за претоварване.
Забавянето вече е 4,6 g.
Навлизаш малко по-ниско.
6,8 g.
- 7,1 g. Стана 8 g. - Трябва ни още повече.
- Спускаме се. - 10 g.
Тринайсет.
Само още малко.
Успяхме! Движим се по курса.
Другарю, модулът…
Променя курса си.
- Как така? - Зоната за кацане се е изместила.
Къде ще се приземят?
- Не знам. - Къде ще кацнат?
- Натоварването намалява. - Всичко изглежда нормално.
11,5. Осем.
Скоростта е нормална.
Държим курс към Финландия.
Изстрелях ракетата. Петстотин метра.
Триста метра.
Сто метра.
Какво беше това?
- Не знам. - Отвори парашута!
Отвори го!
Не стигам. Не мога да…
Не мога…
- Спускаме се твърде бързо. - Дръж се! Приготви се за сблъсък!
Успяхме.
Живи сме.
- Не задълго. По дяволите. - Какво имаш предвид?
Онова, което ни удари, ни отклони от траекторията.
Приземихме се в СССР, на два километра от границата сме.
Трябва да тръгваме.
- Къде кацнаха? - В радиус от 15 километра, полковник.
Отведете ме до капсулата!
Не, не.
Не.
Какво има?
Това е Саша. Жив е, капсулата им току-що кацна.
Те ще го убият, ще убият всички. Трябва да им помогнем.
Нищо не можем да направим, другарко Беликова.
Орбитата ни е близо до мястото на приземяване.
Със спускаемия модул ще кацнем навреме, за да им помогнем.
Както знаете,
може да го използваме само за спешни случаи.
Благодаря.
"Салют-1", евакуационната капсула се активира. Имате ли проблем?
Не, Звездно градче. Сигурно е неизправен сензор.
- Сигурни ли сте, "Салют-1"? - При нас всичко е наред.
Не можем да покрием повече площ.
- Конструктор Петровски. - Какво?
От Москва.
- Петровски. - Да?
Казахте, че ще се справите!
Да, другарю зам.-председател, аз бях…
- Изглежда, че са сменили курса. - Знам.
- Тръгвам веднага… - Полк. Раскова се зае.
Полковник Раскова?
- Как така? - Вече е на границата.
Отива да ги залови, не си правете труда. Благодаря.
Другарю, аз…
Разпръснете се! Бъдете нащрек!
Не може да са се отдалечили. Намерете ги!
Хвани се за мен.
- Добре, добре. - Да.
Сякаш ме притиска цял тон.
- Чуваш ли това? - Приближават се. Да вървим.
Границата е съвсем близо.
Юлия!
Накъде е границата?
На петнайсет километра натам.
- Петнайсет? - Може да са и двайсет.
Може би двайсет.
Камионът върви ли?
Не знам колко още ще мога да вървя.
Границата е съвсем близо. Ето я там.
Да тръгваме, Лакшми. Веднага!
Давай!
Напред!
Саша!
Хайде, тичай!
Лакшми!
Хайде, ще успееш!
Ще се справиш!
Можеш, хайде!
Хайде!
Почти стигнахме.
Бягай, Саша!
- Ела тук! - Давай!
Бягай!
Хайде!
Бягай!
Дръжте я!
Поемете я!
Бягай!
Мерси.
Превод на субтитрите Живко Тодоров