Očetovi ocvrtki so bili najboljši.
Mama je skledo čatnija
skril v kredenco, da ga nihče ne bi videl jesti.
Moja mama je bila ljubosumna.
Ko smo bili mlajši, je pekla čapatije z medom.
Bili so sladki in mehki. Med se je topil na kruhu
- in jedel si ga med učenjem. - Nehaj, prosim.
Samo mučiš se.
Ti vztrajno pošiljaš neumno kodo nikomur.
Razen če si našel način za popravilo komunikacij.
Ne vem, zakaj se trudiš, Saša.
Lepo bi bilo, da nas nekdo ob pristanku doma pričaka.
Škoda bi bilo po devetih mesecih tega zapora umreti sam sredi ničesar.
Ne bodo nas veseli.
- Valja je rekel… - Ne omenjaj ga.
- Nisi kriv za to, kar se je zgodilo. - Nočem govoriti o njem.
Ogenj je pogašen.
Dekompresija je zadušila plamene.
- Saša! Si v redu? - Ja…
Dekompresija je ustavljena, sprožil pa se je glavni alarm. Preveri ploščo.
Ozračje je onesnaženo.
Izguba tlaka se upočasnjuje, onesnaženje pa je visoko.
Lakšmi, preveri tlak v kabini. Sporoči vrednost.
413 milimetrov živega srebra in narašča.
Dobro, tlak ne pada več,
naši računalniki pa so pregoreli. Neuporabni so.
Ne moremo govoriti z nadzorom.
V riti smo.
Žal mi je.
Tega nisem hotel.
- Saša! - Izdajalec.
Saša, nehaj! Nehaj, Saša!
Saša, nehaj! Saša!
Kaj je s tabo, Saša? Nehaj.
Ne glej me!
Kaj je s tabo? Nehaj!
Nehaj!
- Hej! Ni še gotovo! - Meni se zdi, da je.
Če boš zdaj vse pojedel, ne bo ostalo nič.
Se bova že znašla. Potem se lahko lotiva sladice.
Kaj praviš?
Po večerji se lahko spet sprehodiva mimo ribnika.
Češnje so začele cveteti.
Kaj je?
Kaj je zdaj?
Obisk imate.
Ravno sva hotela jesti. Ne morem…
Oprostite, šef, poklical bi, ampak…
Sergej.
Vstopi. Pazi na glavo.
Galina, Galina. Poglej, kdo je prišel.
- Lepo vas je videti, tovariš Nikulov. - Tudi vas, Galina.
- Boste jedli z nama? - Prosim.
- Do večera so obiski dovoljeni. - Če vaju ne motim preveč.
- Naju ne. - Sploh ne.
Nekaj moram…
- Upam, da se bolje počutite. - Ja, veliko bolje sem. Hvala.
Galina, pokaži Sergeju, kako delaš svoje čudovite cmočke.
Moji najljubši so.
Ja. Začnem z moko in soljo.
Potem vmešam jajce.
Dodam sol.
In mešam.
ŽIVI
Jajce mora biti dobro stepeno,
preden dodam moko.
Drugače nastanejo grudice.
Morda je treba dodati več…
moke.
Prišli smo na Venero, Galina. Si misliš? Prišli smo na Venero.
Ve še kdo?
Kozmonavtka Belikova na Saljutu-1.
Pomagala mi je potrditi signal.
- Bi še malo gobic? - Ja, hvala.
V manj kot treh dneh bodo pristali v Kazahstanu.
Ne smejo pristati v SZ.
Čaka jih zapor ali še kaj hujšega. Prilagoditi moramo krivuljo pristanka.
- Kako? Nimajo več goriva. - Spremeni vstopni kot.
Če lahko spremenijo naklon in vstopijo dovolj strmo,
bodo zaradi zračnega upora spremenili smer in pristali drugje.
- Že najmanjša napaka… - Priskrbel ti bom izračune, Sergej.
Ti pa poskrbi, da pridejo na Venero, ne da bi v Star Cityju izvedeli.
Ne misliš resno. Dosegli smo Venero?
Bi plovilo preneslo toplotno obremenitev ob ponovnem vstopu v atmosfero?
Ne vem.
Potrebujejo našo pomoč. Saj bi sam, ampak ne delam več na konzoli.
Pomagali bi jim rešiti Mironova…
Ja, in ko pristanejo, bo plačal za to.
Ni razloga, da bi druga dva še bolj trpela kot doslej.
Glavni inženir je izrecno prosil za vas.
- V hišnem priporu je. Kako… - Videl sem ga.
Pomagal nama bo pri izračunih, ampak…
Posredovati jih morava Belikovi na Saljutu.
Zakaj?
Vse, kar od tu pošljemo na Venero, lahko prestrežejo.
V Saljutovi orbiti pa so točke,
ko povsem izgubijo stik s Star Cityjem.
- Med izgubo signala. - Ja.
Belikova lahko brez težav pošilja podatke na Venero,
če le dobi dostop do njihovega šifriranega oddajnika.
Briljantno. A to je tudi izdaja.
Jaz ne…
Me je omenil z imenom?
Ja.
Z imenom.
V redu.
- Za glavnega inženirja. - Za glavnega inženirja.
O ne.
Valja, kaj je narobe?
Ne, ne, ne.
Je vse v redu?
Nisem videl, dokler se nismo približali Veneri,
ampak iztekanje plinov zaradi znižanja tlaka…
je spremenilo našo krivuljo.
Ne veliko, vendar dovolj.
Kaj misliš s tem?
Valja.
- Lahko odgovoriš? - Zgrešili bomo Venero.
Kaj?
Če jo zgrešimo, se ne moremo obrniti proti Zemlji.
Ne, nadaljevali bomo, dokler nas ne potegne proti soncu.
Zaženimo motorje in popravimo smer.
Nimamo goriva za to.
Gotovo lahko nekaj naredimo.
Deset kopejk.
- Mehko je. - Zaradi suše.
Vedno je to.
- Koliko stane to? - Deset kopejk.
- Imate sveže? - Pogledat grem.
- Pusti ga. - Galina, ne.
Prosim.
Če ga posrka nazaj v ta svet, ga bo to ubilo.
Saljut-1. Star City, oglasite se.
Povejte.
Naš prijatelj prosi, da izvedete rutinski zagon oddajnika UHF.
To lahko naredite med skorajšnjo izgubo signala.
Takoj vam bom poslal sekvenco.
Star City, Saljut-1.
Začenjamo fotografiranje domnevne lokacije rakete 20-7-1-9-2.
Tovarišica Belikova,
pošiljam sekvenco.
Saljut-1, signal bomo izgubili čez tri, dve, ena.
Čas je za odmor. Jejmo.
POŠILJANJE
Umakni se, Saša.
- Kaj? - Kaj je to?
Je nekdo odgovoril?
Videti je nesmiselno. Najbrž je samo naključna motnja…
Čakaj.
Kaj?
V podatkih je sporočilo.
Od koga?
Od glavnega inženirja.
Vedo, da smo živi in da se vračamo.
Čakaj.
Pravi, da ni varno pristati v Sovjetski zvezi.
To je sekvenca leta.
Navodila za spremembo krivulje.
Za pristanek na Finskem.
Na Finskem?
Oddajajo iz rezervnega radijskega sistema.
Venera…
Oglasite se.
Oglasite se, Venera.
- Oglasite se. - Stazija?
Saša?
Si ti?
Ja.
Jaz sem.
Ne morem verjeti.
Prepričati sem se hotela, da ste dobili navodila.
Dobili smo jih.
Pohiteti morava.
Hitro lahko odkrijejo to frekvenco.
Te bom…
Te bom še kdaj videl, Stazija?
Ne razmišljaj zdaj o tem. Držati se moraš načrta.
Ja.
Če bo šlo vse po načrtu…
Na drugi strani bom.
Vem.
Končati moram.
Zbogom, Saša.
Žal mi je, Saša.
Nimamo izbire.
Ali pa bo vse, kar se je zgodilo, zaman.
Začni.
Do vstopa je manj kot en dan.
Začel bom prerazporejati težo. Rezervoar z odpadki je skoraj poln.
Sranje.
Polkovnik, vzpostavili smo radijski stik…
Naprej.
Oprostite, podpredsednik. Če sem prav razumel,
so nas obvestili, da je Sovjetska zveza,
najmogočnejša država na svetu,
uspešno poslala naše ljudi na drugi planet.
Delavcem Sovjetske…
Ne, ne! To ni razlog za slavje.
To je nacionalno ponižanje. Razumete?
Na krovu ladje je ameriški vohun. V tem ni nobene slave.
Samo sramota.
O tem smo že razmišljali v primeru Belikove.
Ko pristanejo v Kazahstanu, bomo vse zamenjali.
Pripisali si bomo zasluge za misijo…
Misije ni bilo. Nikoli se ni zgodilo. Je to jasno?
To je neposreden ukaz generalnega sekretarja Brežnjeva.
Oprostite, podpredsednik.
Ko bodo zajeti, hočem, da z njimi hitro opravite.
Osebno bom odšel v Kazahstan in to uredil, podpredsednik.
Zelo dobro, glavni inženir Petrovski.
Gotovo ga zelo pogrešaš.
Ja.
Pa ti Anastazijo?
Vsak dan.
Izjemna ženska je. Veliko je dosegla.
Neverjetno, da sta se našla v okviru programa.
Ni bilo tako preprosto.
Spodbudili so naju k poroki.
Poznam ta občutek.
Je vajin zakon dogovorjen?
- Med vajinimi starši ali… - Ne ravno.
Družina je hotela, da se z nekom poročim,
vendar ne z mojim možem.
Ampak hotela sem študirati.
Moledovala sem očeta. Ne vem, zakaj je privolil.
Si tam spoznala moža?
Na univerzi?
Ja.
Na Univerzi v Hyderabadu.
Je bila…
ljubezen na prvi pogled?
Ne.
Bil je poročen.
- Kaj? - Ja.
Njegova žena je živela v Delhiju…
Torej je ženo zapustil zaradi tebe?
Ne.
Ne, prej je umrla.
Bila sva zgolj sošolca.
In potem prijatelja.
Pogovarjala sva se, hodila na kosilo.
Nič drugega.
Si ga imela rada?
Čedalje bolj, ja.
Nisem si hotela priznati.
Prepričevala sem se, da sem otročja, sebična.
Da je to samo fantazija.
Počutila sem se…
Kot bi bila odgovorna za njeno smrt.
Da so to povzročila moja čustva.
Nisi bila kriva.
Le kako bi bila?
Verjamemo, da naša pretekla dejanja vplivajo na našo prihodnost.
To nosim s sabo…
Spomin nanjo…
in krivdo.
Morda smo si to zaslužili.
Da bomo tukaj umrli.
Ne boš umrl.
Obstaja način, da izkoristimo Venero, da nas usmeri proti Zemlji.
Rekel si, da nimamo dovolj goriva za spremembo poti.
Venera ga nima.
Batisfera.
Tako je.
Če vžgemo motor na sondi, s katero bi pristali na Veneri,
lahko ustvarimo dovolj moči za spremembo krivulje.
- Fantastično. - Ampak ne bo delovalo.
- Zakaj ne? - Motorji batisfere
se samodejno zaženejo takoj, ko se odklopijo.
- Za predčasen ročni vžig motorjev… - Bi nekdo moral biti v batisferi.
Ko so pritrdišča odprta, sonde ni več mogoče spojiti nazaj.
Niso bila zasnovana…
To je enosmerno potovanje na Venero.
- Jaz grem. - Valja.
- Valja! - Čakaj, Valja.
- Saša! - Tega ti ne dovolim!
Valja!
Odpri vrata.
Ne delaj tega!
Valja! Valja! Ne.
Odpri vrata!
Poišči Tanjo in poskrbi, da je v redu.
Ne!
Obljubi.
Obljubim.
Imate trenutek?
Slišala sem za Venero in želim pomagati.
Pri drugih sem preverila
označene posnetke inženirjev in eden je pritegnil mojo pozornost.
In?
Povej, kar si meni.
Prisluškovala sem tovarišu Stepanovu, ki bo postal…
Vodja programa Saljut. Preidi k stvari.
Omenila je, da je spremenil navade.
V službo hodi po drugi poti. Včasih kontrolno sobo zapusti ob nenavadnih urah.
To ni čudno. Ima zahtevno delo.
Tako sem sprva mislila, toda videli smo ga govoriti z inženirjem,
proti kateremu so lani uvedli disciplinski postopek.
S kom je govoril?
Dela na oddelku za izračune, prej pa je delal v kontrolni sobi.
- Ime mu je Ser… - Sergej Nikulov.
Ga poznate?
- Ne moreš prihajati vsakih pet minut. - Kaj je novega?
So na pravi poti?
Koordinate je poslala Veneri.
Hvala.
Prosim, pusti me pri miru.
Tovariš Nikulov. Pojdite z nami.
Zakaj smo tukaj?
Pojdite z mano.
Šef, šef! Kaj delate…
Prosim, nehajte! Prosim!
- Kaj hočete? - Kaj se dogaja z Venero?
Ne vem, o čem govorite.
Kapsula je bila lani uničena. Videl sem na lastne oči.
- Nadaljujte. - Ne, ne!
Vse vam bom povedal! Samo nehajte, prosim!
Prosim! V redu! Dobro! Karkoli hočete!
- Povedal bom! - Nehaj!
Povedal bom. V redu.
- Daj že. - Dobro.
Povej nekaj uporabnega.
Moja ideja je bila, da spremenimo kraj pristanka.
Samo moja ideja je bila. Moja! Nihče drug ni bil vpleten. Prosim!
Dobro. Kje bodo pristali?
Ne vem. Niso povedali.
- Ne smem v kontrolno sobo. - Kje bodo pristali?
Ne smem tja! V redu?
Ne ustrelite ga! Dobro, na Finskem!
V redu? Na Finskem!
Na Finskem. Tik za mejo pri Viborgu.
Odlično, tovariš.
Vaš prispevek bo zabeležen. Odpeljite ga.
Šef, žal mi je. Šef!
Šef, žal mi je. Žal mi je. Prosim, žal mi je!
Še 63 minut do vstopa v atmosfero.
Nalagam program za vstop na Finskem.
Modul za spust je nastavljen za ločitev in vstop.
Začeti moramo s postopki za vrnitev.
Začenjam z ločevanjem batisfere.
Batisfera je skoraj na mestu.
Prišel sem do konca kabla. Vžigam motor sonde.
Batisferski motorji spreminjajo našo krivuljo.
Dobro.
Vrnitev proti Zemlji čez tri, dve, ena… Ugašam motor sonde.
Deluje, Valja. Na poti na Zemljo sva.
Dobro.
Odklopil bom kabel.
- Valja, morda obstaja način… - Ne, opravil bom nalogo.
Kakšno nalogo?
- Peljal jo bom na površje. - Ne. Ti…
Saša, peljal jo bom na površje, prav?
Naredi mi uslugo.
Ko najdeš Tanjo, ji povej…
Da jo ljubim.
Zbogom, Valja.
Ne.
Kako ste lahko dovolili, da mu je naredila nekaj takega?
Po vsem, kar je naredil za ta narod?
Sergej.
Jaz…
Ne razu… Ne. Ne razumem. Videl sem vas…
Ne, jaz…
Mirno.
- To počnejo. - Ne! Jaz…
- Vem, vem. - Povedal sem, da pristanejo…
Ne. Žal mi je.
V redu je.
Žal mi je. Vse bo v redu. Naj ti ne bo žal.
Vse bo v redu.
Poglej me, poglej me.
Ljudi smo poslali na Venero.
Na Venero in nazaj!
Tega nam ne morejo vzeti. Nikoli.
Po vstopu bodo prišli iz te smeri,
nad Skandinavijo in zahodnim delom ZSSR, ko se bodo bližali Kazahstanu.
Vojaki naj se razporedijo tik za območjem pristanka,
da se takoj pomaknejo naprej.
- In če bodo hoteli zbežati? - Za to nam ni treba skrbeti.
Devet mesecev so živeli v ničelni gravitaciji.
Komaj bodo stali v zemeljski gravitaciji.
Mala malica.
Ja.
Višina 122 kilometrov. Bližamo se vstopnemu vmesniku.
Vklapljam RUS.
Ročno spuščanje.
Med letom sporočaj višino.
Ostati moramo pod krivuljo.
Višina 121 kilometrov.
Zaznavam zračni upor.
Zaznavam preobremenitev.
Začenjam upočasnjevati.
Ročno balistično spuščanje. Oprimi se nečesa.
Zaviranje 2,5 g in hitro narašča.
- Krivulja se spreminja. - Pripravi se na skok sile pospeška.
Zaviranje 4,6 g.
Malce prenizko si.
6,8 g.
- 7,1 g. 8 g. - Potrebujem več.
- Spuščava se. - 10 g.
- Trinajst. - Samo še malo.
Uspelo je. Na pravi poti sva.
Gospod, plovilo…
Spreminja smer.
- Kako to misliš? - Drugje bodo pristali.
Kje bodo pristali?
- Ne… - Kje bodo pristali?
Sila se znižuje.
- Vse je videti v redu. - 11,5.
Osem.
Hitrost vstopa je normalna.
Na poti na Finsko sva.
Raketa izstreljena. Petsto metrov.
Tristo metrov.
Sto metrov.
Kaj je bilo to?
Ne vem.
Odpri padalo!
Ne dosežem…
Ne morem…
- Prehitra sva. - Drži se!
Drži se!
Uspelo nama je.
Živa sva.
Pa ne dolgo.
- Sranje. - Zakaj?
Karkoli naju je zadelo, naju je vrglo s poti.
Pristala sva v Sovjetski zvezi. Dva kilometra od meje sva.
Morava iti.
Kje so pristali?
V radiju 15 kilometrov, polkovnica.
Takoj me peljite tja.
Ne.
Kaj je?
Saša je. Živ je.
Pravkar so pristali. Ubili ga bodo. Vse jih bodo ubili.
Morava jim pomagati.
Žal ne moreva ničesar storiti.
Najina orbita je dovolj blizu kraja pristanka.
S spustnim modulom lahko pravočasno prideva tja in jim pomagava.
Kot veš,
lahko spustni modul uporabiva samo v nujnem primeru.
Hvala.
Saljut-1, Star City, dobivamo podatke o aktivaciji kapsule za evakuacijo.
Imate težavo?
Ne, Star City. Najbrž gre za okvaro senzorja.
Ste prepričani, Saljut-1?
Pri nas je vse v redu, Star City.
- Moramo… - Širšega območja ne moremo preiskati.
- Glavni inženir Petrovski. - Kaj je?
Moskva.
- Petrovski. - Podpredsednik.
- Rekli ste, da boste uredili. - Ja, podpredsednik. Jaz…
Bil sem…
Kaže, da so spremenili smer.
- Vem. - Ne skrbite.
- Kmalu odrinemo… - Polkovnica Raskova že ureja.
Polkovnica Raskova?
- Kako ureja? - Je že na meji.
Zajela jih bo. Ni vam več treba skrbeti za to.
Hvala.
Gospod…
Razkropite se! Pazite na gozdno mejo!
Niso mogli daleč. Poiščite jih.
Primi se me.
- Dobro. - Ja.
Kot bi name pritiskalo tisoč kilogramov.
- Slišiš to? - Bližajo se. Morava iti.
Meja je tik za gozdnim pasom.
Julija!
V kateri smeri je meja?
Petnajst kilometrov v tisto smer.
- Petnajst? - Morda 20.
Morda 20!
Je tovornjak vozen?
Ne vem, koliko bom še zmogla.
Meja je tam. Tam je.
Morava iti, Lakšmi. Takoj morava iti.
Greva.
Naprej!
Saša!
Pridi!
Lakšmi!
Pridi, zmogla boš. Vem, da zmoreš.
Zmoreš. Pridi.
Pridi.
Skoraj sva že tam.
Hej! Hej!
Pojdi, Saša! Pojdi!
- Pridita! - Pojdi, Saša.
Pojdi!
Primite jo.
Primite jo, prosim.
Pojdi!
Hvala.
Prevedla Lidija P. Černi