Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
STALO SE TO NA YALEU
Přeju hezký den, madam.
- Dobré ráno. - Dobré.
Ne že bych si liboval v krátkozrakosti.
- Kierkegaard řekl, že... Myslím... - Jo, ale není to tak nějak samozřejmé?
Že je lepší, když se člověk soustředí jen na sebe?
Náročnej týden, Almo.
Jsem si toho vědoma.
Podlejzá na Nockově přednášce.
Tak ahoj večer, Patricie.
Foucault vykresluje obraz veřejného mučení
prováděného za účelem udržení společenské
smlouvy doby, kdy projevy moci...
Faviolo.
- Ten stůl vypadá krásně. - Děkuju.
OBVINĚNÍ
Nepopírám domnělou existenci kolektivní morálky.
Já jen...
...říkám, že...
Říkám, že předstírat, že etika společnosti
nezačínala vždy u velmi zaujatého soudu
veřejného mínění...
Maggie.
Jo.
Je to příjemná iluze.
S jakým cílem?
Abychom se jako lidé cítili,
jako bychom kdysi měli nějaký plán. Byli jsme...
Lepší. Nebo jednotnější.
Nebo ne?
Řekl bys, že jsme se vždy shodli na...
Vyznání, sexu, rase nebo politice,
nebo bylo jen méně hlasů, méně nesouhlasu?
A cože jsi to říkala? Cos to říkala?
Co jsi to říkala?
-„Performativní nespokojenost.“ - Nespokojenost.
Četla jsi Maggiinu disertaci?
Samozřejmě.
Dává mi číst jen úryvky. To je všechno, jenom úryvky.
Co jsem četl, je...
- Málo souvislý? - Ne.
Jsem zvědav na tvůj názor, Almo.
Myslím, že to má potenciál být skvělé. Opravdu skvělé.
Tak proč to tajíš?
Proč? Jsi tak upjatá.
Proč jsi tak upjatá? Vaše generace je
hrozně upjatá.
Proč, sakra? Díky.
- Pardon. - To je typický.
Čeho se bojíš? Že řekneš něco špatně
- nebo... - Mrzí mě to.
...někoho urazíš? Kdy se urážka stala
hlavním smrtelným hříchem?
- Neznám přesný datum... - To je v pořádku.
...ale možná ve stejnou dobu, kdy vaše
generace začala paušalizovat tu naši.
Bojíte se, co si o vás pomyslíme,
když nebudete dokonalý?
Jestli se stydíte za svý sebevyjádření,
je to špatný. Je to blbost.
- Blbost. - Hovadina.
Je to blbost.
- Blbost? - Nemůžeš
zmást smysl svýho jednání, jasnost svýho hlasu.
Je to moc průhledný.
Tak jo, beru to jako signál
- k použití toalety. - Proč?
Potřebuješ na toaletu nebo...
Zlato, nechoď na tu běžnou,
Frederik tam něco má. Jdi na tu pro hosty na konci chodby.
Dobře.
Mám pocit, že byste se mohli
cítit zarmoucený, až získáte to, na co jste se
posledních šest let tak soustředili.
Někdy může být splnění přání
více matoucí než...
...touha, která mu předcházela.
To není jistý.
No tak, Almo. Nenech skromnost přerůst v sebeklam.
Není to...
Není to vrchol hory, Frede. Není to žádné egoistické...
...teleologické úsilí. Je to práh.
Je to jen práh k větší svobodě. Ke svobodě, následování impulzů, touhy,
jakéhokoliv zájmu, a to bez obav ze systémových výčitek.
Nezpochybňuju jeho hodnotu. Říkám,
že je důležité na tom pracovat celý život.
Povznést se nad odpovědnost a následky.
Co se stane, když...
...to jeden z vás dostane a druhý ne?
Když to budu já a ne ty, naštveš se?
Jo, budu zuřit.
Já taky. Pokud to budeš ty a ne já.
Zuřit.
Nebo to bude pro vaše přátelství moc těžká zkouška?
Obávám se, že Hank nerad prohrává.
Sakra. Do prdele.
Ale vážně, kolik lidí, které učíme,
má soukromý život, který dnes neobstojí?
- Všichni. Většina. - Většina.
- Dost. - Přesně. Ale promíjíme to. Proč?
- Musíme zjistit... - Promíjíme to.
...jak promíjet. Jsou kanonické.
Nietzsche má sklon propagovat Lebensraum.
Carl Schmitt... Nejenže má sklon. Byl to nacista.
Jistě. Hegel.
- Nedokázal malého Hegela ovládnout. - Jo.
- Heidegger. - Malý?
Heidegger se choval k Arendtové
strašně. Celá ta dynamika je na nic.
Takže nemůžeme obviňovat jednoho nebo druhýho.
Xenofob Aristotelés.
- Byli to rasisti. - Jo.
A Freud byl misogynní.
Slyšel jsi to, miláčku?
Freud byl misogynní, drahoušku.
Byla to jiná doba.
- Pokud se bojíš funkčního období... - Dobrý?
- ...tak bys neměla. - Jo.
Já?
No, stejně bys to pochopila,
- ale teď to pochopíš určitě. - Jak to?
- Radši ne. - Ne, no tak, zajímá mě to.
- Osvětli nám to. - Dobře.
Je to kulturou. To nepopřeš.
Byl určen nový společný nepřítel
a je to heterosexuální, bílý, cis muž.
Arthure, moc mě to mrzí,
protože jsem netušila, že si tímhle procházíš,
že se cítíš jako oběť.
To jsem nikdy neřekl.
To jsi nemusel.
Ale pořád naříkáš,
že jsi běloch, muž a heterák
a bohužel cis, a to v době,
kdy otevřená kultura jen předstírá,
že nedává přednost těmhle věcem, a kvůli tomu jsi první muž
v týhle místnosti
- nebo v historii... - V historii.
...co se cítí podveden názorem společnosti?
- Já jen... - Ne.
Jen říkám,
že muž dřív předčil stejně vzdělanou ženu,
protože to byl muž.
Ale teď žena předčí stejně vzdělaného muže,
protože je to žena.
Takže si to ujasníme.
Říkáš,
že i přes množství
profesních ocenění, která jsem za ta léta
získala v hluboce misogynním prostředí,
i když jsem se vrátila po dlouhé nepřítomnosti,
abych potvrdila své jedinečné postavení jakožto ženy v oboru,
nemohla jsem dosáhnout funkce,
protože její přidělování náhle podléhá
zásadám inkluzivity ve vyšším vzdělávání.
- Mám pravdu, Arthure? - Nejsem...
- Uniklo mi něco? Dort. - Nesnažím se...
- Pauza. - Paní profesorko.
- Pauza na dort. Krása. - Nechtěl jsem... Děkuju.
Vedl sis skvěle.
Mohl jsi mě trochu podpořit, kámo.
Zábava. Chtěl jsem, abys viděl, jak si povedeš sám.
- Bylo to dobrý. Dej si dort. - Jo.
Chtěls vidět potápějící se Titanic.
Pryč s velkolepostí, sněz ten zatracenej dort.
Ne, nemám zájem.
Nedramatizuj to, Arthure. Je to jen komentář.
Maggie, dej mu to. Je...
Bejt takovej idiot chce odvahu.
Možná bys neměl. Nemyslíš?
Udělal jsem to.
Pomalá smrt by mohla vyhovovat tvýmu mučednictví.
- Arthure. - Jo.
- Nezapomeň na smetanu. - Nezapomeneme na smetanu.
Díky.
To bude vše. Nemluv.
- Měj se. - Uvidíme se.
- Ať nemluví. - Díky.
- Dík. - Ať...
Dobrou noc.
Ten kluk umí jen mluvit a mluvit a mluvit.
Nedívej se na mě takhle.
Nic jsem neřekl.
Skrývání pocitů ti vůbec nejde.
To mi lichotí, když to říká šampion ve velterové váze.
Jsem v pohodě, už týdny mě nic nebolelo. Byl to hezký... večer.
Jen to uzavírám.
Určitě to bylo hezké... pro tebe.
Užívat si...
- Vyžívá se v tom. - ...Hankovu posedlost.
Mohl by to aspoň líp skrývat.
Jsme přátelé. A vždycky budeme.
Hank a Maggie tě zbožňují.
- Maggie. Jen proto, že... - Přestaň.
To, že je Maggie lesba,
neznamená, že mě miluje, Frederiku.
Říkám, že máš sklon si vybírat lidi.
Povyšovat lidi na úroveň tvého uznání,
protože tě uctívají na kolenou.
Ne kvůli jejich skutečným zásluhám.
Maggie...
...je skvělá.
Opravdu?
Nebo si myslí, že jsi skvělá ty?
Nevím.
Zdravím.
- Jo... - Omlouvám se.
- Užila sis to? - Jo.
Vepřové bylo tuhé.
Když ho pečete na 145, je v podstatě košer.
Tos nikdy nedělal, ale snaha se cení.
Připravila jsem něco pro Alex.
Ne, ještě se nevrací. Jsou v Bostonu.
Už je to hotové. Koukej.
Díky.
Děkuju.
A děkuju oběma za krásný večer.
Tyhle věci nejsou nikdy krásné, ale umíš hezky lhát.
Fajn?
- Díky. - Tady máš.
- Stačí? Uvidíme... - Moc děkuju. Fajn.
Dobře...
Čau.
Freddie, hurá.
Nazdar, Henry.
- Desetkrát rychlejc. - Fenomenální.
- Měj se, jak říkají studenti. - Díky za všechno.
- Fenomenální pětka. - Dobrou noc.
Dobrou.
Měj se.
Hanku, na chodbě se nekouří.
Žádné kouření na... Běž.
Můžeš mít vlastní. Chceš vlastní?
Víš, že už nejsou 70. léta?
- Práskači. - Přestaň.
- Mazlíček. - Táhni.
Myslím, že jsi učitelčin mazlíček, že?
- No tak. Jdi do háje... - Jdi do prdele.
Hugo.
Faviolo?
Určitě tě to dneska vyčerpalo. Co jsme dlužní?
350 dolarů, madam.
Nevím, co bychom si bez tebe počali.
Díky. Paní Mendelssohnová?
Jste v pořádku?
Dejte si vodu.
Děkuji.
Děkuju.
Dobré odpoledne.
Mluvili jsme o Foucaultově rozšíření panoptikonu.
Alma: Kde jsi? Maggie: Jedu
Maggie: Mám něco přinést? Alma: Sebe!
Panoptikon, nebo policejní stát,
ve kterém jsme jako občané povinni
pozorovat a studovat jeden druhého kvůli chybným krokům, místo toho,
abychom byli vydáni na milost a nemilost nejvyšší autoritě.
Toto nevědomé narukování...
FREDERIK Dnes večer dělám cassoulet. Přijdeš?
HANK Jo, na drink
ALMA Sejdeme se v Three Sheets
ALMA PRO MAGGIE ????
Jdeme na to.
- Umíš se chovat slušně? - Nepanikařte.
Byl to dlouhý den.
Počkat.
- Mluvil jsi včera s Micheronem? - Ne.
- Včera jsem poslouchal Micherona. - Jen žárlíš,
protože vypadá líp než ty.
Věnovala jsem se Nálezu a on...
jen vyzařuje zoufalství z toho, že je stále degradován na adjunkta.
- Je to hrozné. Věř mi. - Jasně.
Tak to je na koňských závodech.
A co funkční období? To je teď vyhrát Kentucky Derby?
Jo, tahle konkrétní metafora s koňma.
Dobře, tak o co jde?
Jen plnokrevníci mají šanci vyhrát.
Je něco na tom, co řekl Frederik
po večeři?
Nevím, o čem mluvíš,
ale moje odpověď je téměř kladná.
Co se stane?
Víš, až vyhraje, až skončí.
Všichni mluví o tom,
jak jdeš za mosazným prstenem, ale nikdo neříká, co bude potom.
- To je moje? - Jasně.
Myslím, že budem slavit.
A pak se zase pustíme do práce.
Další publikace, další kniha.
- Opera Completa... - Dobře.
- Přednášky Lockeho. - Dobře.
Kde je Fred dneska večer?
Dělá cassoulet.
- Pivo, prosím. - Jasně.
Je ubíjející říct to o člověku.
- Je to dobrý cassoulet. - Nakonec se zlomí.
Ne.
Nezlomí.
Ne.
Mluvila jsi s Maggie?
Ne, nebyla na hodině.
Nevolala ani se neukázala.
Myslím, že jsem jí dala moc prostoru.
Čau! Jak se vede?
Chybí mi, jak to tu bylo jen naše.
Neslyším tě.
- Jsi v pořádku? - Jasně.
Znáš to?
- Kdysi chudák... - Parchant navždy.
Přestaň mi to dělat. Je to hrozné.
- Měj se. - Čau.
To je na mě. To je pro tebe. Pracuj na tom dál.
- Účet, prosím. - Už jdu.
Tady to je.
Maggie, co tady děláš?
Stavila jsem se... Byla jsem v kanclu. Nebylas tam.
Tak pojď dovnitř.
Je tam Frederik?
Asi jo.
Ježíši, jsi promočená.
Musím s tebou mluvit.
Pojď, půjdeme dovnitř.
- Přinesu ručník. - O samotě.
Dobře.
Jo, asi je to jen...
Hank mě doprovodil domů, jak jsem říkala.
Bylo to přátelské. Víš, jakej je Hank.
Všichni maj Hanka rádi. A...
Alex není doma. Včera jsem myslím říkala, že jsou v Bostonu.
Požádal o šláftruňk a...
Ani nevím, co jsem nalila.
Něco, co Alex přinesla domů z večírku před pár týdny.
Bylo to dobrý.
Nedošlo mi, jak byl opilý, dokud jsem ho neviděla
klopýtnout v kuchyni.
A...
Pak začal klást nevhodné otázky.
Nejdřív to bylo o mé práci.
Mé diplomce.
Pak se ptal na Alex
a jestli máme ve vztahu muže a...
Když mě políbil, myslela jsem, že je to vtip.
Nic jsem neudělala.
A pak pokračoval
a já řekla ne a on pokračoval a...
Když odešel, osprchovala jsem se.
Co chceš říct, že se stalo?
Jak to myslíš?
Co říkáš, že udělal?
Není to jasné?
On...
Překročil hranici.
Zašel dál, i když jsem řekla ne.
Ale co se doopravdy stalo?
Proč to potřebuješ vědět? Napadl mě.
Může to být horší? Potřebuješ slyšet...
Ví to ještě někdo?
Zatím jen ty. Nevím. Já...
Proč já?
Co prosím?
Nevím, jen... Je to tak správně, ne?
Někomu to říct. A já...
Víš, vzhledem k tvé minulosti...
Co znamená „k mý minulosti“?
Co tím myslíš? Nevím.
- Co myslíš mou minulostí? - Nic.
Musí to něco znamenat.
Myslím tvou minulost v podporování žen v oboru.
- Nevím, to je... - Tak jo. Proč nejdeš dál?
- Přinesu ručník a promluvíme si. - Ne. Promiň.
Omlouvám se.
Je pozdě.
Omlouvám se. Studie.
Jasně, studie.
Pokud tenhle měsíc nepublikuju...
Tvoje pozice bude v ohrožení a tak dále.
- Publikovat, nebo zahynout. - Nahoru, nebo ven.
Propásla jsem cassoulet.
Nechal jsem ho v troubě.
Nezasloužím si tě.
S kým ses dnes viděl?
Co?
Ne, já jen že nikdy nechceš mluvit o mé práci.
- To není pravda. - Drahoušku, prosím.
Jsme moc staří a moc dlouho manželé na to,
abychom si tak nehorázně lhali.
Viděl jsem se s teenagerem,
co mě nenávidí, a se ženou, co si něco nalhává ohledně manželova podvádění.
A ještě jednoho pacienta. Doporučení od Tima?
Říkal jsem ti o něm.
Myslela jsem, že tě štve.
Zajímavé?
To se teprve uvidí.
Už...
Už jsi někdy...
Ano?
Už jsi někdy nesouhlasil s pacientem ohledně nějaké citlivé záležitosti?
Samozřejmě.
Většina lidí nechodí na analýzu,
aby rozbíjeli staré vzorce.
Chtějí potvrdit, že nepotřebují pomoc.
Řekl jsi jim to?
Můj otec mi jednou vyprávěl příběh z doby, kdy začínal se svou...
...praxí.
Pracoval s mladou ženou, která se tak...
...oddávala svému trápení, šílel z toho.
A jednoho dne jí řekl,
že jí chybí schopnost překonávat opakování stejných vzorců
po zbytek jejího malého, ubohého života.
Už nikdy nepřišla.
Samozřejmě.
Proč?
Co se děje?
Nic. Nevím.
Nevím. Myslím, že mám jen hlad.
Večeře čeká.
Říkám, nezasloužím si tě.
Jak říkám, to nikdo nepopírá.
Stalo se něco?
Něco ohledně studentů?
Ne.
Zajímalo by mě...
Někdy se můžu zdát chladná.
Chladná? Ty?
Myslím to vážně.
Možná nepřístupná.
Odměřená...
Jistě. Ale ne, nemyslím si, že jsi chladná
nebo necitlivá.
Neřekla jsem necitlivá.
Ahoj, díky, že jsi přišla.
Nemám moc času.
Co chceš?
Promluvíme si uvnitř?
Dobře, podívej.
Nevím, co ti řekla
nebo co už koluje na fakultě.
Vím, že to bude znít jako od ostatních,
ale mám pocit, že frázím se tentokrát nedá vyhnout.
Vlastně mi to všechno připadá jako zatracená fráze. A vím...
Vím, že tím, že to říkám, se stávám obětí.
Jen bezúhonná entita v tom zatraceném uroborosu.
Ale tohle mám na mysli.
Ať se propadnu, pokud ano, ať se
propadnu, pokud ne.
Všechno, co říkám, už řekl někdo
v mém postavení, kdo byl pravděpodobně vinen.
Proto jsem vinen z důvodu asociace. Ale...
- Zdravím. - Vybráno?
Ano, prosím. Díky.
Nic si nedám.
- Jo. - Jako obvykle.
- Jo, jasně. - Díky.
- Pro vás nic? - Ne.
Dobře.
„Jako obvykle?“
- Jo. - Dobře.
Není to pravda.
Almo, prostě to není pravda.
Přísahám.
Seběhlo se to tak rychle,
jako když pakůň prchá před blížícím se lvem.
V jednu chvíli jsi součástí smečky,
za chvíli máš nohu v čelistech nějakého predátora
a každý si říká: „Sakra. Jsem rád, že to nejsem já.“
Nevím, jestli si to každý říká.
- Tady je saag paneer. - Paráda.
- A tady kuře tandoori. - Kuře tandoori. Jo.
- A česnekový naan. - Česnekový...
Dejte to sem. Děkuju.
Jo. A rýže basmati.
A talíř.
- Jen kdyby náhodou. - Kdybych chtěl...
- Pardon. - Dejte to jí.
- Děkuju, vážím si toho. - Máte příbory?
- Nic nám nechybí. - Fajn.
Úžasný, Billie. Díky.
Řekneš mi, proč to není pravda?
Nebo jsi mě sem pozval, abys zjistil, jestli čtu posudky?
Před pár měsíci jsem viděl
Maggie opisovat.
Moc jsem o tom nepřemýšlel.
Mluvil jsem s ní,
říkala, že je pod obrovským tlakem.
Řekl jsem jí...
Nechal jsem ji projít a ona...
Jo...
Ale nepřesvědčila mě.
Ne tak úplně.
A pak...
Její disertační práce?
Co s ní je?
Ty to nevíš?
Hned jsem to věděl. Okopírovala to.
Opsala to přímo
z Agambenova díla Homo Sacer.
Jeho představa simultánní subjektifikace a desubjektifikace.
Opsala to téměř slovo od slova.
Taky jsi to musela vidět, že?
Když jsi s tím přišel u večeře,
chtěl jsi jen vidět, co řeknu? Nebo ses nás snažil nachytat?
Chtěl jsem vidět její reakci.
Ve tvý společnosti.
Otestovat předvídání.
Otestovat předvídání?
Ten večer jsme šli k ní do bytu.
Řekl jsem si o šláftruňk.
Proč?
Jo, já vím.
To byla chyba. Obrovská chyba.
Já jen... Myslel jsem, že kdybychom byli
na jejím území, mimo kampus, byla by...
...otevřenější, nehlídala by se, víš?
Chtěl jsem, možná chybně, hloupě, aby...
Rozhodně hloupě.
Zjistit, jestli je pravda to, co jsem předpokládal.
Tak jsme se napili. A...
V tu chvíli
jsem zatraceně znervózněl.
Víš, kdo jsou její rodiče.
Věnovali nám půlku kampusu, takže...
A pak mi bez okolků řekla,
že je její partnerka mimo město.
Popravdě... Vím, že to zní
strašně machisticky, ale...
Opravdu jsem si myslel, že po mně jde.
A teď jsem kurva vyděšenej!
Kvůli dnešní situaci ve vyšším školství.
Tak proč jsi chodil do bytu studentky
a vypils něco, co ti nalila?
Budeš mi to zpětně věřit?
Já to kurva vím!
Ale byl jsem tvrdohlavej.
Potřeboval jsem vyjádřit své podezření,
aby věděla, že za to ponese zodpovědnost.
Řekl jsem jí, že ji podezřívám
z plagiátorství, a ona reagovala...
Chladně, s ledovým klidem.
Popřela to a další den...
Bylo to jako...
Naprostý výmysl.
A teď...
Její výpověď
proti mojí celoživotní tvrdé práci
a dobrým skutkům a obhajování žen ve filosofii
a do toho tři zatracený práce. Chápeš.
Trvalo mi roky, než jsem se s tím vyrovnal.
A nedovolím to. Nemůžu. Neudělám to.
Nepřipustím to. Pracoval jsem moc tvrdě.
Udělal jsem pro to
moc a nenechám si to vzít
jen kvůli nějaký prolhaný mrše
s hromadou peněz,
i kdyby mě k tomu někdo nutil.
Dobře. Prosím, nikdy to neříkej nikomu kromě mě.
Budou s tebou chtít mluvit.
Proč se mnou?
Protože říká, že se to stalo po tý tvý párty.
Teď, když znáš
pravdu, doufám, že nedovolíš, aby to, co se zdá vhodné,
převážilo nad tím, co je správné.
Paní profesorko. Nečekal jsem vás.
Není na programu, pane.
Jestli máte chvilku, chci s vámi mluvit.
Almo, posaď se.
Takže...
Asi víš, proč tu jsem.
Povede se úřední vyšetřování,
a to rychle a vhodným způsobem.
Myslím, že je důležité ten způsob předjímat.
Myslím, že je tu střet zájmů, který by mi bránil mluvit
buď bez předsudků, nebo
bez předpokladu podjatosti.
Myslím, že se budou ptát.
Ještěže nejde o funkční období.
Je to minový pole, Almo. Poslední dobou je to minový pole.
Vystavuješ ty luxusní předměty na odiv?
Nesnáším ty sračky od Laphroaig.
Ale co vypadá dobře, to vypadá dobře,
a... přece jen se pohybuju víc v optice
než v hmotě.
Později mám hodinu.
Samozřejmě. To je účel. Nejen sisyfovská administrativa.
Snad by se to hodilo sekretářce.
Buď na Wendy hodná. Pořád si myslí, že to, co dělá, je důležité.
Takže ten „střet zájmů“, měl bych o tom něco vědět?
Nic takového to není.
Dobře. Díky bohu.
Takže mimo záznam?
Mimo záznam.
DR. HUGO MICHERON DR. JOHN ENSLER
BUDOUCNOST DŽIHÁDISMU PATŘÍ ŽENÁM
Kolikrát ještě asi budeme muset předstírat,
že dr. John Ensler je schopen něčeho, co by se alespoň vzdáleně blížilo
poučné konverzaci?
Ty jsi tady.
Jasně.
Říkal jsem, že tu budu.
Vypadáš divně.
Vyděsil jsi mě, zrovna jím sýr.
Mám naředěný červený.
Podržím ti místo.
Bylo to dobrý.
Populární téma diskuse. Kdo by to byl řekl?
Tehdy mě to překvapilo.
Byla to chyba. Neposlouchá se to snadno.
Představ si, že to řekneš.
Reagovala jsem tak, jak jsem neměla.
Jako vyučující a někdo, kdo tě považuje za přítele.
Je tam, Maggie. Já...
Nečekala jsem, že přijde, jinak bych tě varovala.
Mám práva na tyhle prostory.
Mám stejné právo jako on.
Nemusíš tam chodit.
Jo?
Potřebuju ten zápočet.
Podepíšu to. Co na tom?
Co na tom. Jasně.
Já jsem...
Rozhodla jsem se vznést obvinění proti Hankovi.
A doufám, že... Hodně by to pro mě znamenalo,
kdybych měla tvou podporu.
Přesněji tvé svědectví.
Kdyby to šlo k soudu.
Máš právníka?
Jo, tak nějak. Nevím.
Alex? Nestuduje teprve?
Jsou ve druhém ročníku a je to spíš na úrovni konzultací. Nevím.
Byla jsi na klinice?
Kvůli DNA a fotkám?
Asi bychom tu o tom neměly mluvit.
Jo, byla jsem tam.
Na té univerzitní. Fajn.
Ne, na tý od Whitney. A já...
Šla jsem, ale nevím. Byla jsem tam.
Šla jsem pěšky. A byla jsem sama. Bylo pozdě a...
Byla tam skupina chlapů, co stáli venku
a zírali na mě.
Nevím.
Zpanikařila jsem. Vím, že jsem neměla, ale...
Viděla jsem bezpečnostní kameru,
a tak jsem šla nahoru.
A já...
Šla jsem nejdřív za tebou.
Takže i bez určitého důkazu
v podobě nahrávky a tvýho svědectví
by to měl... Pořád by to mohlo být něco jako případ.
Je to tak?
Maggie, já...
Nic jsem neviděla. Nevím, co chceš, abych řekla.
Věřím ti.
Víš, že ti věřím.
Dnes jsem to řekla děkanovi humanitních věd.
- Vážně? - Ano, ale já...
Nevím, jak bych ti mohla být prospěšná,
kdyby na to došlo. Vlastně bych to mohla zkazit.
Jak to?
Poslední, co jsi mi tu noc řekla,
bylo, že tě měl doprovodit domů.
A pak jsem vás dva viděla na chodbě, jak spolu
dobrovolně odcházíte, tak mi to připadalo, kdyby
se mě zeptali pod přísahou.
Jo, ale o to nežádám. Chci říct...
Všechno v pořádku?
Ano, paní profesorko.
- Posaďte se, prosím. - Začínají.
- Za chvíli začneme. - Pospěšte si.
- Prosím přivítejme... - Maggie.
- ...společně... - Almo...
...uznávaného výzkumníka, vědce a odborníka...
- Můžu se na tebe spolehnout, že? - Dr. Huga Micherona!
Děkuji! Je mi potěšením být tu s vámi.
Kdo měl prezentaci jako poslední? Arthur?
Omluvte mě.
Co tady děláš?
Co si o sobě myslíš?
Jak jsi mohla?
- Běž do mé kanceláře. Počkej na mě... - Ráno mě vyhodili.
Nepropustili. Vyhodili.
Můžeme si promluvit, ale ne tady a teď.
Tady ne.
Řekl jsem ti pravdu.
Ignorovala jsi to, aby ses zachránila.
Jsi paranoidní. Běž do mé kanceláře a počkej na mě.
Ne.
Ne, myslím, že jsem se trefil.
Něco, co jsem předtím neviděl. Víš, myslel jsem,
že je mezi námi vzájemná věrnost a jednota k etice,
kterou s takovou lhostejností vyučuješ.
Ale uvědomuju si, že jsem si tě až moc vážil.
To zní šíleně.
Paní profesorko?
Jste v pořádku?
Ne, vlastně nevím, Katie. Nevím.
Ta krev se jí z rukou nikdy nesmyje.
Nech toho. Nic mi není, Katie. Dík.
Znáš pravdu, a neřekneš ji.
Protože by ses znemožnila.
Necháš je, aby mě zničili, zkurvili mi život, i když to
můžeš snadno zastavit.
Nemám takovou moc, Hanku.
Ne já. To ty sis to sám udělal.
To je příhodné.
Jo.
Jo, já vím, převzal jsem vinu za ostatní...
a to kvůli tobě.
„Ať se falešné obvinění začervená před nevinou
a tyranie ať se otřese před trpělivostí.“
Zasranej zbabělče!
- Jdi do prdele. - Ty jdi do prdele!
Hej! Jdi do prdele!
Jdi do prdele!
Jděte do prdele všichni!
Jdi do hajzlu!
Zasraný protekční rozmazlený pokrytci!
Almo... Almo.
Opravdu se to stalo. Nevymyslela jsem si to, chápeš? Je to pravda.
Když to tak vnímáš, tak to tak je.
Všichni se na mě koukaj, jako bych udělala něco hrozného.
Ale to on.
- Chceš ode mě radu? - Prosím.
Řekni mi, co mám sakra dělat, a já to udělám.
Dobře. Přijď dnes večer a můžeme si promluvit.
Nebo ne. Nemusíš znát odpovědi.
Uvařím. Teda Frederik uvaří.
Souhlasíš?
Dobře.
Je pozdě.
Dáme se do toho?
Určitě je na cestě.
Začala bys beze mě, kdybych měl zpoždění.
Jsi dětinský.
Kéž bych měl možnost být v tomhle vztahu dětinský.
Dej tomu deset minut, jo?
A i tak budeme nejspíš pořád čekat.
Pravděpodobně ano.
Proč?
Protože je to zdvořilé, sakra.
Protože se staráš víc o to, aby ses klaněla průměrné studentce
s bohatýma rodičema než o...
Ahoj, tebe jsem nečekala.
Koho jsi čekala?
Tak co, Maggie, jak to jde s disertací?
Rýsuje se to.
A co zkoumáš?
Není to nijak zajímavé.
No, rád bych si to poslechl.
Prosím, jsem zvědavý.
Dobře.
No,
týká se to hlavně znovunastolení etiky ctnosti.
Nebo vnější projev morálního charakteru jako nový vzor osobní morálky,
na rozdíl od dodržování sociálních povinností
a pravidel nebo karmického myšlení. Něco takového.
Omlouvám se, pokud je to zmatené. Nuda, já vím.
Ne. Rád tě poslouchám.
Jak často děláte doro wat?
Jsem zvědavý. Co tě přivedlo k etice ctnosti?
- Co mě přivedlo... - No, jsem...
Strávíš na tom čtyři nebo pět let svýho života, že?
Proč?
Co tě na tom tak bere?
No, poslední dobou je to hodně oblíbené.
A jak možná víš nebo si dokonce vzpomínáš,
přišlo to v 60., 70. letech. Společnost
se radikalizovala.
Teď se zas radikalizujeme, a tak je to zajímavé.
- Zajímavé? - Ano. Zajímavé.
- Frederiku. - Pardon, řekla jsem něco špatně?
Ne, omlouvám se. Ruším vás.
Omluvte mě, ale bez mé
přítomnosti si můžete promluvit o tak
zajímavých tématech svobodněji.
Omluvte mě.
Omlouvám se, Maggie. Je to kretén.
Chce, abych se cítila hloupě nebo co?
- Alex nechtěla, abych přišla. - Tak je taky blbá.
- Oni jsou někdy trochu... - Oni. Jasně.
- Přestaň. - Dobře.
Mysleli si, že by bylo
horší, kdybyste se sem vrátili tak brzy.
Nedokázali jsme, že se mýlili.
Jo, nepřijdeš jim zrovna důvěryhodná.
Co myslíš?
Víš, myslela jsem si, že se můžu spolehnout na sebe, že...
Že můžu věřit svým instinktům týkajícím se ostatních i mě samé.
Teď si nejsem tak jistá.
Rozhodně jsem nečekala, že se to zvrtne tak rychle nebo...
...že to osloví
tolik lidí. Spousta žen mi píše, zastavuje mě v kampusu
s podobnými příběhy a...
Oslovila mě reportérka.
Odmítla jsem komentář.
Ale dala mi svou vizitku. Nechala jsem si ji.
- A... - Já nevím.
Nedělej to, Maggie.
Neříkej svůj příběh někomu,
kdo ho chce jen proměnit v něco, co může prodat.
Říkám ti, že pokud s tím pokročíš,
pokud vzneseš obvinění, budeš najednou radioaktivní.
Vím, že chceš věřit ve spravedlnost systému, ale...
Vyšší školství řídí bílí muži
a ty potřebuješ, aby si tě najali, a to neudělají,
protože se budou bát,
že jim uděláš to samé, když budou chtít, abys pracovala přesčas,
nebo se dotknou tvýho ramene.
Tohle, ne tvoje práce,
je to, co každý uvidí, když se na tebe podívá. To ti říkám.
A co když nechci být akademička?
Musíš se rozhodnout, na čem ti záleží. Na sobě, nebo...
Rozhodnout se, na čem ti záleží
nebo co pro sebe chceš udělat.
A co by sis vybrala ty?
Myslím, že to víš.
Někdy je potřeba se na to podívat z dlouhodobé perspektivy.
Můžeme sakra na chvíli přestat dělat chytrý?
Mám pocit, že mě úplně odděluješ od toho,
co se mi stalo. Mluvíš v těch
hypotetických hádankách o ženách, zatímco tu
sedím přímo před tebou.
- Myslela jsem, že chceš mou radu. - Chci.
Já nevím, je to...
...tak...
Protože ženy jsou penalizovány za to,
když promluví, tak nemám ani já? To je...
A co pak? Prostě mu to projde?
Přesune se na jinou univerzitu,
bude pronášet projevy, psát knihy
a spát s dalšíma studentkama? To je...
Myslím, že Hank je v prdeli, to by mě netrápilo.
Takže myslíš, že jsem mu zničila život?
To jsem neřekla.
Nedluží mi to? Stalo se mi to
a já o tom nesmím ani promluvit?
Můžeš si dělat, co chceš, Maggie.
Jen ne s tvou podporou.
Podpořím to, ať si vybereš cokoliv, ale myslím, že ti jde
o restorativní spravedlnost. Jenže dosáhneš jen pomsty.
A udělala bych ti špatnou službu,
kdyby sis myslela opak.
PŘÍCHOZÍ HOVOR HANK - MOBIL
14 ZMEŠKANÝCH HOVORŮ HANK
Máš čas?
Je to za chvíli, že jo?
Co?
Funkční období. Chci se přihlásit.
Nechceš o tom mluvit?
Nepřemýšlela jsem o tom.
Pořád o tom přemýšlím.
Já o tom nemám pochyby.
Zdravím, paní profesorko.
- Můžeme? - Jdeme.
Sakra, musím čůrat.
Postávej, neseď.
Všichni jsou teď
bezpohlavní. Nevíme, kdo může za ty chcanky.
Bohatý děcka jsou sprostý.
Protože se o ně starali celý život. Jasně že jsou.
Dobré ráno.
Vem si to pití.
- Promluvíme si o tom? - O čem?
Maggie Resnicková od Resnickových?
Mluvila s tebou?
Důvěrnost mezi doktorem a pacientem.
To je hluboce úctyhodné a kurevsky nudné.
Nejsem její doktorka.
Někdy. Tohle je mezi námi dvěma, ne?
Nebudu mezi váma nic kazit?
Ne.
Věřím jí. Hank asi překročil mez.
Myslím, že porušil něco, co považovala za posvátné.
Vztah mezi studentem a učitelem.
A myslím, že by se dalo
argumentovat, že když se jedná
o mocenský diferenciál, souhlas a schopnost ho dát je ve své podstatě
nezpůsobilost, až na to, že je ta otázka diskutabilní.
Ale měla jsem hodně vína.
Vím, že to ode mě není správné.
Ale po všech těch letech
je pro mě sakra těžké naslouchat děckám, co mají
všechno a co jim všechno naservírovali pod nos, a trvají na tom, aby se
svět zastavil před první malou nespravedlností.
Ke své bolesti mají téměř majetnický přístup.
Jak se starají o každou drobnost,
každý hrbol na silnici, každý záblesk
viktimizace, jako by si to tím potvrzovali.
Víš, jak jsi všechno potlačovala
a vytvořila si ochromující závislost
po třicítce jako my ostatní?
- Chápeš? - Zkouška.
Trochu to šumí, Marty!
Tohle tu pouštěj?
- Dobrý? - Odvážný.
Vše v pořádku!
- Co? - Morrissey.
Jo, jasně.
Asi to jsou The Smiths.
Oh, potato, po-taa-too. Miluju tu písničku.
Zkouška. Jedna, dvě.
Tak co si myslíš?
O čem?
O tom všem. O studentce, o profesorovi.
Myslím, že to byla jen otázka času
a je to beznadějně banální.
Nechtělas čůrat?
Nikdy nemluvíš o sobě.
Nikdy o sobě nemluvíš, o svém osobním životě, o rodině.
Vím jen to, co jsem slyšela od Freda.
No...
Zkreslovat mou potřebu soukromí
tím, že budu něco skrývat, by byla chyba.
Se vší úctou, Almo, nejsem si tak jistá.
Podívej.
S Maggie jsme si povídaly.
A když jsme si povídaly, zmínila svou
oblíbenou učitelku, mentorku, snad předmět jejího Elektřina komplexu.
Dobře. Netahejme Junga do naší konverzace.
Ta osoba byla méně než oporou, když se přihlásila,
a tento nedostatek podpory ji přiměl
přemýšlet, proč je tato učitelka
nevstřícná, což ji přimělo se ptát na hlubší motivy učitelky.
Nicméně, aniž bych toho řekla příliš,
říkala jsem si, že bys to měla vědět.
A že bys měla být připravená.
Připravená na co?
No, možná na odpor.
Tohle jsou šílené časy, ve kterých žijeme.
Kdyby sis chtěla promluvit, přijď kdykoliv,
ať už oficiálně nebo ne,
nebo tě spojím s pár skvělými lidmi...
Mám věřit terapeutce nerespektující soukromí klientů?
Sakra, to bylo nemístné.
- Omlouvám se. - To je v pořádku. Já...
Hned jsem zpátky.
Já...
Já mizím. Omlouvám se.
Jsem blbá. Zaplatím to víno.
A myslím to vážně. Omlouvám se.
Kdo to pořád pouští?
To teda jo.
1 ZMEŠKANÝ HOVOR - HANK 1 NOVÁ ZPRÁVA - KIM
Vidělas to?
V Yale Daily?
Co?
Slibná kandidátka na doktorát z filosofie
Maggie Resnicková vypráví svůj příběh.
Byla jsem připravena
na dřinu, na těžkosti spojené s tím
být žena černé barvy pleti v elitářské, muži ovládané...
Můj bože.
A Hank.
Skoro je mi ho líto.
Věděla jsi o tom něco?
- Ne. - Nic ti neřekla?
V kampusu to bude divoký. Půjdu do práce. Vrátím se pozdě.
Co, to je všechno? Jsi v pořádku?
Asi jsem jen bezcitná mrcha.
Zlato, jsem zpátky.
- Čau! - Jsi tam?
- Jasně. - Pusu?
Jsi celá zpocená.
To je nový?
Koupila ti to máma?
Ne, asi ho tu nechala, když tu jednou byla.
Asi by chtěla, abys to nosila.
Volala reportérka, aby mi pogratulovala.
To je skvělé!
Snad. Nevím.
Jo, myslím...
Není to tak trochu na hovno?
Gratulovat k napadení?
Ne, určitě ti pogratulovala za statečnost.
Už jsme o tom mluvily. Je to nevyhnutelné.
Tvoje odvaha bude inspirovat ostatní lidi.
Asi jo.
Zdá se mi to úžasné.
Mladá černoška je napadena,
a všichni ti běloši vymýšlejí, jak se zviditelnit
nebo jak to zpracovat.
Nebo jak získat náskok v práci.
A ona: Mohli by to otisknout v Timesech.
A já: „Paráda, gratuluju k Pulitzerově ceně nebo něčemu takovýmu.“
Můžu?
Pojď sem. Chci k tobě blíž.
Nevolala.
Tvoje máma?
Alma. Mlčí.
Dívka, která obvinila rodinného přítele ze sexuálního zneužívání,
stáhla svá obvinění s tím, že si vše vymyslela. - Před třemi lety
- Kim tam není. - Já jen...
Běž dovnitř, řeknu jí, že tu jsi.
Fajn. Jsi tu.
Pozdě. Pardon.
Musela jsem vyslýchat
Donnu ohledně jejího nutkání sníst mi jogurt a pak lhát o tom,
že mi ho snědla, už asi popadesátý.
Co se děje?
Nic. Musím jít.
Almo, ještě není ani 7. Říkaly jsme po 6:30.
Já myslela, že je víc času.
- Chtěla ses vidět. - Není to důležité.
Zatím. Dobrou, Kim.
Alma Imhoffová, 13168.
Kontrolovaná látka.
Musí to podepsat lékárník.
Počkejte chvilku.
Jste v pořádku, madam?
Paní Imhoffová?
Musím si něco ověřit.
Nahé dívky si s tebou chtějí pohrát. Stahuj hned teď.
Bože. Frederiku, můžeš tu hudbu ztlumit?
Frederiku!
Frederiku.
Můžeš prosím ztlumit tu hudbu?
Nemáš ráda mýho milovanýho Adamse?
Mám ráda kávu.
Včera to bylo fajn.
No, nespali jsme tak blízko u sebe...
Nevím, jak dlouho.
Bylo to hezké.
Když spíš, vypadáš jinak.
Mizerně?
Jako když jsme se potkali.
Bylo mi tehdy 29.
Vypadala jsi nádherně.
Frederiku...
Frederiku.
Co?
Cože?
Už měsíce jsme neměli intimní chvilku.
Kvůli vousům? Zbavím se jich.
Jestli je to kvůli břichu, může to trvat trochu déle.
Nebo je to proto, že nejsem na katedře filosofie?
Jsi můj manžel. Vzala jsem si tě.
Vyhrál jsem bitvu, ale prohrál válku, co?
Pořád jsem tady, ne?
Jak to jde se studií?
Je víceméně hotová.
Hotová? Úplně?
MAGGIE Můžeme si promluvit?
To je důvod k oslavě.
Ať se přihlásí vedoucí oddělení a absolventi.
Možná bychom mohli... já nevím...
...pozvat nějaké... lidi?
Nebo si vyrazíme, co?
Třeba do města?
Co budeš chtít.
Jo, to zní dobře.
Kim, tady Alma. Zavolej mi zpátky.
Mohli jsme to udělat u mě v bytě.
Nechtěla bych riskovat výpověď pod přísahou.
Já myslela, že Alex ještě studuje.
Někdo by jim to měl říct. O čem jsi chtěla mluvit?
Nechci, abys byla naštvaná.
Nevím, proč jsem to vzala. Já...
Bylo to zvláštní, impulzivní.
Ale nemůžu si pomoct a říkám si...
Kdyby se něco takového, co se stalo mně, stalo tobě...
Proč jsi mi to neřekla?
Můžu?
Přeložila jsi to online?
Myslím, že je dnes nemožné nechat si něco pro sebe.
- Nic o mně nevíš. - A čí je to chyba?
Nemáš nárok
na informace o mně a o mém životě.
A přesto toho tolik víš o tom mém.
O nic jsem tě nežádala.
Stejně si to vezmi.
Nejdřív jsem si myslela,
že je to tím, že jsme si blízké nebo že se o mě zajímáš jako o člověka.
Ale teď si říkám, jestli to není
nějaká tvoje upíří léčka,
abych se nechala vysát, zatímco ty nedáváš nic zpátky.
Děkuji, manžela už mám.
Tak se chováš k lidem, které zajímáš?
Řekla jsem to Kim.
Měla by sis o tom s někým promluvit.
Snažím se ti pomoct.
Ne.
Snažíš se mě i sebe přesvědčit,
že narušení mého soukromí bylo morální a v pořádku,
protože to ukázalo, že máš pravdu.
Nech mě na pokoji, Maggie.
Běž.
Běž!
Kim, tady Alma, volám ti už popatnáctý.
Do prdele!
Adorno píše v díle Minima Moralia...
„Ve špatném životě není žádný správný život.“
Co doopravdy říká?
Říká, že ve špatném světě
není správný život.
Buď se podřizujeme tomuto světu a jeho
podmínkám, nebo vnímáme, co je správné, a proto jsme
vypuzeni. Odcizeni.
Ale proč se snažit jednat morálně, když je to nemožné?
Není to prostě nihilismus?
Myslím, že...
Může pomoci vysvětlení Odysseova paradoxu Hannah Arendtové.
Takže Odysseus sedí na dvoře Faiéků
a...
Slepý básník...
Aoidos.
Aoidos. Ano.
Aoidos začne zpívat příběh o Tróji a o hrdinovi, Odysseovi,
o kterém neví, že sedí před ním.
A najednou začne Odysseus plakat.
A Arendtová říká:
„Samozřejmě nikdy nebrečel,
dokud neslyšel, co se skutečně stalo.
Teprve nasloucháním vyprávění plně pochopil jeho pravý význam.“
A co to znamená pro tebe?
Že se Odysseus považuje za hrdinu,
jen když mu jeho příběh vypráví někdo jiný.
Ale ne jen tak někdo, „ten druhý“, slepý básník,
který nemá žádný vnější pohled, jen vlastní pohled,
a tudíž víc znalostí.
A tak takové vyprávění „toho druhého“
může zmírnit nihilismus a dát nám pocit linearity?
- Účelnosti? - Když říkáte „ten druhý“,
koho přesně myslíte?
Nebuďte tak doslovní.
Uvažovat z filosofického hlediska o druhém a vytvořit sociopolitický binární systém
je jako když upocený turista v muzeu moderního umění ukazuje
na Pollocka a říká: „Moje dítě by to umělo taky.“
Je to nezralé a regresivní a naprosto tomu schází pointa.
Dobře. V univerzální lidské situaci...
Situaci...
Katie?
Pardon, nerozumím.
Které...
Které části výkladu s vaším přispěním jste nerozuměla?
Přijde mi...
Přijde mi,
že doslova, nikoliv koncepčně, schvalujete
odlišování někoho, i když se zdánlivě zasazujete o opak.
Uvědomujete si, že je to hodina filosofie, že?
Co si myslíte, že tu děláme?
Co je špatně...
...na vaší otázce, Katie, a důvod, proč mě nezajímá,
je to, že předpokládáte, že když mluvím o „druhém“,
myslím tím něco špatného.
Když ve skutečnosti vy jste ta, kdo instinktivně a nevědomě
- vytváří tu asociaci. - Nemyslím...
Nemyslete, Arthure!
Vy, Katie,
obhajujete lidská práva symbolického básníka,
zatímco ve skutečnosti odmítáte připustit existenci „druhého“.
Protože si myslíte, že uznat rozdíl,
pojmenovat ho, je špatné.
Co je tedy správné?
Co by vás potěšilo?
Máme nastavit společnost přesně podle vašich požadavků?
Mám pro vás zařídit
svět se zaoblenými hranami?
Vyskládat to pěknými detaily a varováním před spouštěčem?
Proto tu nejsem. Jsem tu sakra, abych vás učila, jasný?
- Jasný? - Dobře.
Fajn.
Dobře. Skvěle.
Dobře.
Marcusi! Marcus je tady, sakra. Chcete k tomu něco dodat?
Ne, paní profesorko.
Dobře.
Kéž bych tu schůzi nemusel svolávat.
A vy byste tu určitě taky nejradši nebyli.
Setkali jsme se se strašným porušením hodnot Yaleovy univerzity.
Byl to budíček pro mě i pro nás pro všechny.
Jak mnozí víte,
studentka doktorského programu vznesla obvinění proti profesorovi.
Paní profesorko?
Můžete chvíli zůstat?
Nemá smysl to dál protahovat.
Doneslo se nám, že jste
jménem dr. Sayersové
vyplnila předpis, který vám nepředepsala.
Počkat, cože?
Lékárna Walgreens na Park Street označila předpis
za podání bez online doložky.
Když dr. Sayersová zjistila, kdo ho vyplnil, přinesla nám ho.
Nevím, o čem to mluvíte.
Almo, je tu dost nenapadnutelná papírová stopa.
Kim se rozhodla nevznést obvinění, ale musíme společně
rozhodnout, jaká disciplinární opatření je třeba přijmout.
Nejspíš můžeme prohlásit, že diskuze o předání funkce
je... pozastavena.
Pozastavena?
Na neurčito.
- Jen si myslím, že je to fašistické. - Ale píše se o tom, takže...
- Nepřestal se smát. - Můj bože.
Jo, to je špatný precedent. Špatný precedent.
- Bože. Děláš si srandu? - Jasně. Ne, nedělám.
Proč?
Musíš mu to říct.
- Jako by to byl on. - Ahoj, Charlie!
Almo, co tu děláš?
- Chci si promluvit. - To není dobrý nápad.
Není nějaký obskurní protest, proti němuž se chceš ohradit?
Dobře, jsem v pohodě.
Je v pořádku.
- Maggie... - Odcházejí.
- To nic. Slibuju. - Dobře.
- Půjdeme tam? - Ne, v pohodě.
Víš, Alex má pravdu.
Asi bychom neměly takhle mluvit.
Lidé říkávali, že jsi jako můj stín.
Frederik to říkával pořád.
Že jsi napodobovala moje manýry a kopírovala, jak se oblékám.
Dobře, můžeš přestat.
- To nemá smysl. - Jo.
- O tomhle píšeme hlášení? - Jasně.
- Dobře. - Co říkala?
Vím, že ke mně něco cítíš.
Co to děláš? Alex hned přijde.
Frederik se ve spoustě věcí mýlí,
ale ohledně tebe měl vždycky pravdu.
Jsi ta nejhorší průměrná studentka,
která má největší šance uspět,
ale nemá talent ani touhu to udělat.
Přesto se kvůli tobě
plýtvá tolika zdroji a časem ostatních lidí.
A v neposlední řadě mým. A tvoje práce,
jasný plagiát
páchnoucí leností
v kombinaci se zoufalou nadějí,
že si zasloužíš svůj majetek.
Dobře.
Nevím, o čem si myslíš,
- že mluvíš... - Ušetři mě toho, prosím.
Prosím.
Tahle konverzace mi už není příjemná.
Ne všechno ti má být příjemné, Maggie.
Ne všechno má být vlažná koupel,
do které se ponoříš, dokud neusneš a neutopíš se.
A ve smrti není žádná odměna
za to, že v životě zatraceně trpíš.
Vybudovala sis život,
který skrývá tvá zvýhodnění, strádání,
zoufalou touhu udělat dojem.
Alespoň mám dost sebeúcty,
abych dala jasně najevo, co chci. Ale co ty?
Všechno jsou to lži.
Bydlet v bytě, který je desetkrát levnější, než si můžeš dovolit?
Randit s někým, s kým nemáš
nic společného, protože si myslíš, že budeš zajímavá?
Podlézáš mi, protože si myslíš, že moje náklonnost
ti dodá důvěryhodnost, další adoptivní
matku, která nahradí tu tvou nesnesitelnou. Jsou to lži.
Není divu, že si myslí, že lžeš i o Hankovi.
Do prdele.
Ty blbá krávo, nemáš ponětí, cos mi to udělala.
To stačí, jdeme.
- Dobrý? - Jo, Alex.
- Mrzí mě to. - Jsi v pohodě?
- Co ti sakra řekla? - Je mi dobře.
Panebože. Do prdele. Pojď, jdeme. Jsem tu.
Vypadneme odsud.
Díky. Nashle.
Jo, tohle je trapný.
Jak dlouho už tu jsi?
Dneska.
Jen jsem se tu sem tam stavil.
Kdes vzal moje klíče?
Proč jsi tady?
Je to můj byt.
Dala jsi mi klíče minulé Vánoce, když byla na návštěvě má sestra.
Nevrátil jsem je.
Měla jsem den na hovno. Napijem se?
Jasně.
- Chceš? - Ne, děkuju.
Vlastně ano.
Podívej se na nás.
Dva Ikarové.
Slyšel jsi to.
Zprávy se šíří rychle.
Naposledy jsme byli ještě naživu.
Co je to za život, když nám kradou živobytí?
Mám pocit, že hluboko uvnitř jsem to vždycky čekala.
Čekala jsem, že tu zkaženost
ve mně uvidí jiní lidé těsně předtím, než se mi to podařilo vymazat.
Mluvíš jako opravdová žena.
Zkažený jsem si nepřipadal.
Mluvíš jak pravý muž.
Kterýho jsi milovala.
Jasně.
Věděl jsem, že mám pravdu.
Nebránil jsi mi to říct.
To si piš, že jsem prostý muž.
Chci, aby moje pocity byly opětovány.
Miloval jsi mě?
No tak, říkal jsem ti to.
Říkal jsem to.
Nesčetněkrát.
Nikdy to nezmizelo.
Pro mě ne.
Proč myslíš, že jsem tady?
Nejsi, víš.
Co?
Prostý muž.
Maggie mě praštila.
- Prosím? - Dala mi facku.
Dala ti facku?
Zatraceně.
Kéž by to bylo naopak, ale...
Znevažovala jsem
její životní rozhodnutí a řekla jí,
že vím o plagiátorství, takže to
- nebylo úplně bezdůvodné. - Řekla jsi jí to?
Ne. O té disertačce jsem věděla, než jsi mi to řekl.
Bylo jasné, že se na to někdo dívá, takže...
Věděla jsi to?
Celou tu dobu? Tys to věděla?
Proč jsi mi to neřekla?
- Nezáleželo na tom. - Podle tebe...
na tom nezáleželo?
Co bys udělal ty?
Nakreslil čáru mezi dvěma body a podal žalobu na mladou ženu,
která tvrdí, žes ji zneužil?
- Chytání stébla. - Jo.
- Zní to zoufale. - Jo.
Jsem zoufalej muž. Naprosto, kurevsky zoufalej!
Jen bys jim dal víc prostoru.
To bych si přál.
Raději než aby mě tu nechali zemřít v zapomnění.
Víš, kolikrát mě napadlo
skočit do toho zatracenýho přístaviště? Víš to?
Nic, co bych udělala, by nezměnilo to, co...
To nevíš. Nevíš!
To nemůžeš vědět.
Myslíš, že jsem to udělal?
- Cože? - Myslíš, že jsem ji znásilnil?
Flirtoval jsi s nima.
Flirtoval jsem? Jo.
Jo, tak s kým, sakra? S kým vším?
Se všema studentkama.
Mohl jsi jich ošukat spoustu.
Takže žárlíš? To je...
Nejsem si jistá.
Neudělal jsem to.
Neudělal.
Protože já idiot
jsem v životě porušil pravidla
jen kvůli tobě.
Do prdele.
Do hajzlu! Kurva.
Ježíši Kriste.
- Do prdele. - Jsi idiot.
Podívám se.
Ježíši!
Hej.
Jsi idiot.
Hanku.
Ne. Prosím.
Hanku.
Hanku, přestaň.
Nech mě! Ježíši.
Bože.
Vypadni.
Byla to chyba. Vypadni.
Prosím...
Vypadni.
15 ZMEŠKANÝCH HOVORŮ NEZNÁMÉ ČÍSLO
FRANK IBSEN musíš se co nejdřív podívat na tohle
ANNA Jako fakt?
MAGGIE RESNICKOVÁ SE POSTAVÍ POMÝLENÉ MENTORCE
Vidělas to? Jsi v pohodě?
To je ona!
- Paní profesorko. - Podívejte.
- Tady! - Paní profesorko.
- Hele! - Paní profesorko!
Paní profesorko, my jen... Budete hnát Yale k odpovědnosti?
Chceme si promluvit.
- Chceme jen odpovědnost. - Ne, omlouvám se.
- Chceme spravedlnost. - Omlouvám se.
- Věříte Maggie? - My věříme Maggie!
Řeknete, že to, co udělal, bylo špatné?
Chceme odpovědnost.
- Věříme ženám! - Ne.
- Do prdele. - Je v pořádku?
Nevím. Sakra.
- Dejte jí prostor. - Je v pořádku?
- Udělejte jí místo. - Nesahali jsme na ni.
Zkolabovala.
Zdravím.
Jak se cítíš?
Strašně.
No...
Tohle udělaj vícečetné vředy.
Doktor říkal, žes musela mít velké bolesti.
Proč jsi nic neřekla?
Měla jsi...
...hodně telefonátů.
Všechny ze stejného čísla.
A...
Přežene se to, víš?
Nějaká další katastrofa se provalí a na všechno se zapomene.
Přečti mi to.
Ale já...
Prosím.
„Resnicková to nazývá feministická generační propast,
když říká, že Alma musela bojovat za vše, co jí mělo být dáno,
ale může si představit pokrok jen tak, jak ho dosáhla,
tím, že se zapojí do násilného patriarchálního programu.“
„Alma mě zklamala jako učitelka, ale jako mentorka mě zklamala
i jako ženu. A teď jsem jen další černoška,
která doufala v rovnoprávné a spravedlivé uznání
od bílé ženy.
Na oplátku se jí dostalo jen symbolického podrobení.“
Můžeme s tím bojovat, ne?
Napsat něco protichůdného nebo tak?
Chci se s tebou o něco podělit.
Říkala jsem,
že jako dítě mě otcův nejlepší kamarád sexuálně napadl a zneužil.
Nic z toho není pravda.
Byli jsme zamilovaní.
Byl tak milý. Byl tak pohledný.
Zírala jsem na něj přes celou místnost.
Občas jsem šla do práce
se svým otcem, jen abych ho viděla.
Nemohla jsem se soustředit
na hodinu, školu, kamarády,
prostě všechno bylo tak...
...obyčejné.
Až na něj.
On byl to jediné, co mi přišlo opravdové.
Poprvé mě políbil den po mých 15. narozeninách.
A...
Kdy...
Možná o šest měsíců později.
Řekl, že jsem moc mladá, ale naléhala jsem.
Bylo to moje nejšťastnější období.
Pak zničehonic řekl,
že potkal někoho jiného a...
Někoho, kdo byl vhodnější.
Začal...
...ji vodit na večírky mých rodičů a...
...předhazoval mi ji, jako by se...
...snažil dokázat, jak málo mu na mně záleží.
Bylo to tak kruté.
Tak jsem si vymyslela příběh...
Věděla jsem, že mu ublíží.
A o tři roky později spáchal sebevraždu.
Ten příběh jsem odvolala, ale...
Už na tom nezáleželo.
Chtěla jsem mu ublížit jako on mně, a udělala jsem to.
Almo, byla jsi...
Velmi mladá.
Mladé dívky chtějí, aby se jim dospělácké věci staly dřív,
než na ně budou připraveny.
Ale vždy je úkolem dospělého
chránit nevinnost dítěte.
Ne.
Nedala jsem mu na výběr.
Vždycky je na výběr.
Je jedno, jestli jsi ho chtěla,
je jedno, jestli ses
po něm vrhla, měl tě rovnou odmítnout.
Ne. To on udělal.
Odmítl mě.
Byl to dobrý člověk a já ho zničila pomocí lži.
Almo.
Nebyla to lež.
Pořád si myslíš,
že neudělal nic špatného.
Pořád se obviňuješ.
Myslíš, že si můžeš dovolit vidět pravdu?
Pravda je,
že ho miluju.
A já miluju tebe.
O PĚT LET POZDĚJI
Tohle je nové.
Jo, díváme se... Rozšiřuje se to
ze stromů... Podívejte na ty jiskry...
Nevím, jestli to jde, ale podívejte se na ně.
Vidíte je v kouři. To všechno.
To může... Vítr je trochu... Není...
Tady zanikly, ale vítr je může zachytit na kilometry daleko
a můžou urazit kilometry a rozzářit se... Spadnout
na něčí střechu a zažehnout další požár.
Paní děkanko? Jsou čtyři hodiny. Jen to připomínám.
Díky, Petere. Chystala jsem se odejít.
Hrůza, co?
Rozhodně.
Ale tyhle jiskry jsou jako vločky.
Padají všude kolem nás.
Slunce... Vypadá to šíleně.
Ani nevidíte slunce. Je úplně zatemněné.
Almo, snad ses měla dobře.
Co takhle zajít na drink?
Meta, mateřská společnost FB a IG,
v pátek oznámila, že ukončuje
programy pro rovnost a začlenění. Začátkem týdne
oznámila, že v USA ukončuje své programy ověřování
faktů třetími stranami. Mění i své nenávistné chování...
Promiň, že jdu pozdě.
- Už jsem si objednala. - Nevadí.
To víno je kupodivu dobré.
Už nepiju, takže...
- To nikdo. Ráda tě vidím. - Jo.
Vypadáš pořád stejně.
- Lžeš. - Ne.
Ale...
...lidé, kteří žijí jen pro jednu věc, nikdy nestárnou.
To sem nás Hank všechny brával?
Tamhle byl jeho stůl.
Někdy... pořád si říkám, kde asi je.
Vydělává prachy manipulací informacema pro jednoho demokrata.
„Zabiják intelektu je politika.“
To vždycky říká Frederik.
- Jste pořád spolu? - Pořád jsme spolu.
A co Alex?
Prý se jim daří dobře.
Na cestě za partnerstvím.
Četla jsem ten článek, víš.
Přišlo mi to velmi chytré. Tvoje přiznání, kajícnost.
Bylo to dobře napsané, nemyslíš?
Bylo to napsané tak, abys dosáhla všeho, cos chtěla, myslím.
A co ty, vdaná?
Zasnoubená.
- Blahopřeju. - Jasně.
- Kdo je ta šťastná... - Nia.
Je skvělá.
Tak inteligentní a... Chceš ji vidět?
Jasně.
Je nádherná.
Kolik myslíš, že jí je?
Čtyřicet tři.
Ředitelka kurátorství v New Whitney.
Můžeš pokračovat.
Víš, trávila jsem
tolik času přáním, abys selhala.
Myslela jsem, že si budeme kvit.
Teď už na tom asi nezáleží...
Vím, že jsem ti ublížila a mrzí mě to.
Nevím, jestli jsi čekala víc, jen...
To je hezké.
Já...
Myslím, že jsem tehdy byla spíš zmatená.
Nebyla jsem si jistá, jestli chci být tebou nebo s tebou.
A teď?
Vždycky jsem věděla, že jsme jiné,
ale teď vím, že je to dobře.
Ráda vnímám, co se mi děje.
Nic se tě nedotkne.
Přišla jsem o všechno.
Podívej se na sebe.
- Myslíš, že jsem špatná? - Já...
Záleží na tom? Já...
Už dávno jsem se vzdala myšlenky na odplatu.
Ale jsem zvědavá.
Jsi po tom všem...
Jsi opravdu šťastná?
Ano, jsem.
Tak to mám radost.
Dokázala jsi to.
Vyhrála jsi.
Účet, prosím.
Střih!
OBVINĚNÍ
Překlad titulků: Ellen Krumphanzl
Kreativní dohled Kateřina Hámová