Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
A YALE-EN TÖRTÉNT
Viszlát, asszonyom!
- Jó reggelt, tanárnő! - Jó reggelt!
Ne legyünk szűk látókörűek.
- Kierkegaard azt mondta... Azt hiszem... - Igen, de ez nem hallgatólagos?
Hogy jobb, ha az ember csak magára koncentrál?
Sűrű lesz a hét, Alma.
Tisztában vagyok vele.
HANK GIBSON ADJUNKTUS
Beült Nock órájára nyalizni.
Viszlát este, Patricia!
Foucault a nyilvános kínzásokat tanulmányozta,
amikkel a társadalmi rendet kívánták fenntartani,
amikor a hatalom megnyilvánulása...
Faviola!
- Gyönyörű az asztal. - Köszönöm!
VADÁSZAT UTÁN
Nem vitatom a kollektív erkölcs érzékelhető létezését.
Csak...
azt mondom, hogy...
úgy tenni, mintha egy társadalom etikája
nem mindig az erősen elfogult,
kövezésre vágyó köznép ítéleteivel kezdődne...
Maggie!
Igen.
...kényelmes illúzió.
Mire célzol?
Arra, hogy ettől mi, emberek úgy érezzük,
hogy volt egy tervünk. Hogy...
jobbak voltunk, vagy... jobban összetartottunk.
Nem így volt?
Mondhatjuk, hogy mindig is egyetértettünk...
isten, szex, fajok vagy politika kérdésében,
vagy csak kevesebben voltunk, kevesebb ellenvéleménnyel?
Jut eszembe, mit is mondtál? Mit mondtál?
Mi volt az?
-„Performatív elégedetlenség.” - Elégedetlenség.
Olvastad Maggie disszertációját?
Persze.
Apró morzsákat hint nekem. Csak apró morzsákat kapok.
De amit olvastam...
- Összefüggéstelen? - Nem.
Kíváncsi vagyok, mit gondolsz, Alma.
Szerintem van benne potenciál. Igazán nagyszerű is lehet majd.
Akkor miért rejtegeted?
Miért? Görcsös vagy.
Miért vagy ilyen görcsös? A generációd összes tagja
merev.
Kurvára miért? Kösz!
- Sajnálom! - Tökéletes. Tipikus.
Mitől félsz? Hogy rosszat mondasz,
- vagy... - Sajnálom!
...megsértesz valakit. Mikor lett mások megsértése
a legfőbb bűn?
- Nem tudom pontosan, mióta... - Nem baj.
...de a ti generációtok ekkoriban kezdett el
általánosítani a miénkkel kapcsolatban.
Félsz, hogy kevesebbre fogunk tartani,
ha nem tökéletes minden?
Bármiféle szégyen is befolyásolja az önkifejezésedet,
az nem valós. Csak baromság.
- Baromság. - Baromság.
Baromság.
- Baromság? - Nem teheted
tönkre a saját célodat, a hangodat.
Túlságosan tiszta.
Oké. Ez egy jelnek tűnik,
- hogy ideje kimennem a mosdóba. - Miért?
Mert ki kell menned, vagy...
Drága, ne a szokásosba menj,
mert Frederik ügyködik rajta valamit. A vendégmosóba menj, a folyosó végén!
Oké.
Úgy érzem, ti ketten
valószínűleg szomorúak lesztek, ha megkapjátok azt,
amire annyira vágytatok az elmúlt hat évben.
Néha egy beteljesült kívánság
zavarba ejtőbb lehet, mint...
az azt megelőző vágyakozás.
Még semmi nem dőlt el.
Ne már, Alma! Ne csapjon át a szerénység önáltatásba!
Ez nem...
Ez nem egy elérhetetlen cél, Fred. Ez nem egy önző...
teleologikus vágy. A véglegesítés egy küszöb.
Küszöb a nagyobb szabadság felé, hogy követhessünk bármilyen ösztönt,
vágyat, érdeklődést anélkül, hogy félnénk, hogy kiraknak miattuk.
Nem kérdőjelezem meg az értékét. Csak azt mondom...
ez egy fontos dolog, amire feltettétek az életeteket.
Hogy az elszámoltathatóság és a következmények felett állhassatok.
De mi lesz, ha...
egyikőtök megkapja, a másik meg nem?
Ha én kapom, és nem te, dühös leszel?
Igen, roppant mérges. Jaja.
Én is. Ha te megkapod, és nem én.
Tajtékozni fogok.
Lehet, hogy ezt nem fogja túlélni a barátságotok?
Attól tartok, Hank nem szeret veszíteni.
Baszki! Bassza meg!
De komolyan, hány olyan emberről tanítunk,
akik ma vállalhatatlanok lennének?
- Sokról. Mind az. - Sokról.
- Rengetegről. - Pontosan! De megbocsátjuk. Miért?
- Megoldjuk, mert... - Megbocsátunk.
...az elméleteik elfogadottak.
Nietzsche vevő volt a Lebensraum-elméletre.
Carl Schmitt... nemcsak elfogadta, hanem egyenesen náci volt.
Persze. Hegel...
- nem tudta irányítani a kis Hegelét. - Oké.
- Heidegger. -„Kis”?
Heidegger szarul bánt Arendttel.
Az egésznek a dinamikája volt elcseszve.
Kétlem, hogy helyes lenne hibáztatni bármelyiküket is.
Arisztotelész xenofób volt.
- Mind rasszisták voltak. - Ja.
És Freud nőgyűlölő volt.
Hallottad ezt, drága?
Freud nőgyűlölő volt, drága!
Más idők jártak.
- Ha a véglegesítése miatt aggódik... - Jól vagy?
- ...nem kéne. - Ja.
Én?
Egyszer úgyis megkapta volna,
- de most amúgy is megkapja. - Hogy érted?
- Ne! - Folytasd, ez érdekel.
- Világosíts fel minket! - Oké.
Azért, mert ilyen a világ.
Új közös ellenség lett kiválasztva,
a heteró, fehér cisz férfi.
Oké, Arthur, sajnálom,
fogalmam sem volt, hogy ezen mész keresztül,
hogy áldozatnak érzed magad.
Sosem mondtam ilyet.
Nem is kellett.
De folyton csak panaszkodsz,
hogy fehér vagy,
férfi, heteró, és sajnálatos módon cisz,
egy olyan korban, amikor a közvélemény úgy tesz,
igen, csak úgy tesz, mintha nem kedvelné ezeket a dolgokat,
és emiatt te vagy az első férfi ebben a szobában,
- vagy a történelemben... - A történelemben.
...akit hátrányosan megkülönböztet a társadalom.
- Csak... - Nem.
Azt mondom,
régen két egyformán képzett férfi és nő közül mindig
a férfi nyert, mert férfi volt.
De manapság már a nő nyer,
mert nő.
Tisztázzuk ezt!
Azt mondod,
annak ellenére,
hogy az évek során rengeteg szakmai elismerést szereztem,
egy mélyen nőgyűlölő környezetben,
és annak ellenére, hogy elhúzódó távollét után tértem vissza,
csak azért, hogy megerősítsem a pozíciómat nőként a szakmában,
a véglegesítést nem érdemelhetem ki csak úgy,
mert az odaítélése véletlenül pont akkor történik,
amikor a felsőoktatás hirtelen alárendeltje lett az inkluzivitásnak.
- Jól értettem, Arthur? - Nem, én...
- Kihagytam valamit? Süti! - ...nem akarok...
- Sütiszünet! - Én... Tanárnő...
- Sütiszünet. Csodás vagy! - Nem akartam... Köszönöm!
Remekül csináltad. Szuperül.
Mellém állhattál volna kicsit.
Jól szórakoztam. Látni akartam, hogy boldogulsz egyedül.
- Jól csináltad. Együnk sütit! - Jó.
A Titanic süllyedését akartad nézni.
Hagyd a nagy szavakat, edd a kurva sütit!
Nem. Sose akartam ilyet tenni.
Ne drámázz, Arthur! Ez csak egy megjegyzés.
Maggie, add oda neki! Ő...
Na ehhez kell a bátorság.
Talán nem kéne. Gondoltál rá?
Igen.
A lassú halál illene az újonnan jött mártíromságodhoz.
- Arthur! - Süti.
- Ne feledjétek a tejszínhabot! - Nem felejtjük.
Köszönöm!
Ez minden. Ne beszélj!
- Viszlát, Fred! - Viszlát!
- Hallgattasd el! - Köszi!
- Kösz! - Szólj...
Jó éjt!
A fiú csak beszél és beszél.
Ne nézz így rám!
Nem mondtam semmit.
Nem tudod elrejteni az érzéseidet.
Hízelgő ez a pókerarc királynőjétől.
Jól vagyok. Hetek óta nem fáj semmim. Szép... este volt.
Csak megünneplem.
Gondolom, jó volt... neked.
Sütkérezni...
- Elkezdte élvezni. - ...Hank megszállott imádatában.
Igazán titkolhatná kicsit jobban.
Barátok vagyunk. Mindig is azok leszünk.
Hank és Maggie is imád téged.
- Maggie. Csak mert... - Ne már!
Attól még, hogy Maggie meleg,
nem szerelmes belém, Frederik.
Csak azt mondom, te választod az embereket.
Olyan embereket pártfogolsz,
akik térden állva imádnak téged.
Nem pedig azokat, akik kiérdemlik.
Maggie...
zseniális.
Tényleg?
Vagy csak zseninek tart téged?
Nem tudom.
Elnézést!
- Hali! - Bocsi!
- Jól érezted magad? - Ja.
A malac rágós volt.
Ha 60 fok feletti a maghőmérséklet, akkor gyakorlatilag kóser.
Nem lehetett annyi, de értékelem az igyekezetet.
Vigyél haza egy kis maradékot Alexnek!
Egy ideig még nem jön haza. Még Bostonban van.
Már összeraktam. Nézd!
Kösz!
Köszönöm!
És köszönöm mindkettőjüknek a szép estét.
Ezek az esték sosem szépek, de kedves hazugság.
Kedves?
- Köszönöm! - Tessék!
- Elég lesz? Lássuk... - Köszönöm! Oké.
Oké. Nos...
Szia!
Freddie, harcra fel!
Egészségedre, Henry!
- Mondd tízszer gyorsabban! - Ez remek volt.
- Béke veled! Ahogy a diákok mondják. - Kösz mindent!
- Szép visszavágás, Fred! - Jó éjt!
Viszlát!
Béke veletek!
Hank, tilos a dohányzás a folyosón!
Tilos a dohányzás a... Menjetek!
Gyújthatok egyet neked is. Kérsz egyet?
Ez már nem a 70-es évek.
- Spicli! - Elég!
- Stréber. - Baszd meg!
Én nem tudom, te vagy a stréber.
- Gyere! Húzzunk a picsába... - Húzzunk a picsába!
Hugo!
Faviola?
Biztos kimerítő volt a mai este. Mivel tartozunk?
350 dollárral, asszonyom.
Nem tudom, mihez kezdenénk nélküled.
Köszönöm! Miss Mendelssohn?
Jól van?
Igyon egy kis vizet!
Köszönöm!
Köszönöm.
Jó napot!
Arról beszéltünk, hogy Foucault kibővítette a panoptikumot. Ugye?
Alma: Merre vagy?? Maggie: úton!
Maggie: vigyek valamit? Alma: csak magadat!
A panoptikumot, vagyis a rendőrállamot,
ahol állampolgárként mindannyiunk kötelessége
figyelni és megfigyelni egymást, hogy vétkeznek-e a többiek,
hogy a legfelső hatalom kegyeiben maradhassunk.
Ez a rejtett besorozás...
FREDERIK Cassoulet-t főzök estére. Később tali?
HANK Akarsz inni?
ALMA Találkozzunk a Three Sheetsben
ALMA MAGGIE-NEK ????
Mehet!
- Viselkednél? - Kutyát se érdekli.
Hosszú nap volt.
Várj! Ne, nézd!
- Beszéltél Micheronnal tegnap este? - Nem.
- Hallgattam... Micheront tegnap este. - Féltékeny vagy,
mert jóképűbb nálad.
Nem tudtam lerázni Findet, és...
csak úgy árad belőle a kétségbeesés, hogy még mindig csak adjunktus.
- Ez szörnyű. Higgy nekem! - Igen.
Ez a baj a lóversenyekkel.
A véglegesítés olyan, mint nyerni a Kentucky Derbyn?
Igen, a lóverseny jó hasonlat.
Szóval mit gondolsz?
Csak telivéreknek van esélyük nyerni.
Emlékszel, mit mondott Frederik vacsora után?
Szerinted igaza van?
Nem tudom, mire célzol,
de a válaszomban biztos vagyok.
Csak hogy mi fog történni?
Ha valamelyikünk megnyeri, ha vége lesz.
Mindenki arról beszél,
milyen érzés küzdeni az aranyért, de arról senki, hogy mi lesz, ha meglesz.
- Hali, ez az enyém? - Igen.
Azt hiszem, ünnepelni fogunk.
Aztán simán folytatjuk a munkát.
Jön a következő cikk, a következő könyv.
- Opera Completa... - Rendben.
- Locke-előadás. - Jól van. Oké.
Hol van Fred ma este?
Cassoulet-t készít.
- Kaphatnék egy sört? - Persze.
Elég szánalmas ilyet mondani egy férfiról.
- Elég jó a cassoulet-ja. - Előbb-utóbb megunja majd ezt.
Nem.
Nem fogja.
Jaja, nem fogja.
Beszéltél ma Maggie-vel?
Nem. Nem volt órán.
Nem hívott, és nem jött.
Szerintem túl nagy mozgásteret adtam neki.
Helló! Mizu? Hali! Sziasztok!
Hiányzik, amikor csak mi szerettünk ide járni.
Nem hallak.
- Jól vagy? - Igen.
Rendezed a számlát?
- Egy csóró fiú... - Mindig olcsójános marad.
Ne csináld ezt! Ez szörnyű!
- Szia! - Viszlát!
Ezt én álltam. Ezt te fizeted. Ezen még dolgozz!
- Fizetni szeretnék. - Máris.
Tessék!
Maggie, mit keresel itt?
Elmentem... az irodájához, de nem volt ott.
Gyere csak be!
Frederik itt van?
Valószínűleg.
Jézusom, csupa víz vagy!
Beszélnünk kell.
Oké. Menjünk be!
- Hozok törülközőt. - Négyszemközt.
Oké.
Igen, azt hiszem, csak...
Hank hazakísért, ahogy megbeszéltük.
Barátságos volt. Mint mindig.
Mindenki szereti Hanket. És...
Alex nem volt otthon. Azt hiszem, mondtam tegnap, még Bostonban van.
Hank kért egy italt, ami, oké... jó, mindegy, és...
Nem is emlékszem, mit töltöttem.
Valamit, amit Alex hozott haza pár hete egy buliból.
Nem volt gond.
Nem is tudom. Nem vettem észre, hogy Hank részeg, amíg...
meg nem botlott a konyhában.
És...
elkezdett illetlen dolgokat kérdezgetni.
Eleinte a dolgozatomról volt szó.
A... a disszertációmról.
Aztán Alexről kérdezett,
hogy volt-e közünk férfiakhoz, és...
amikor megcsókolt, azt hittem, csak viccel.
Nem csináltam semmit.
Aztán folytatta,
én nemet mondtam, de ő tovább csinálta...
Amikor elment, lezuhanyoztam.
Miről beszélsz, mi történt?
Hogy érti?
Mit mondasz, mit csinált?
Nem egyértelmű?
Ő...
Átlépte a határt.
Folytatta, hiába mondtam nemet.
De mi történt konkrétan?
Muszáj kimondanom? Bántott engem.
Belemenjek a részletekbe? Hallania akarja...
Más is tud róla?
Eddig csak ön. És nem is tudom. Én...
Miért én?
Tessék?
Nem tudom. Csak... Ez a helyes, nem?
Elmondani valakinek, és én csak...
Amiatt, ami önnel történt...
Hogy érted azt, hogy velem?
Csak... Hogy érti ezt? Nem tudom.
- Hogy érted, hogy ami velem történt? - Sehogy.
Csak értettél alatta valamit.
Csak úgy tudom, támogatja a nőket a tanszéken.
- Nem tudom... - Oké. Gyere be!
- Hozok törölközőt, és átbeszéljük. - Nem. Sajnálom!
Sajnálom.
Késő van.
Bocs! A cikket írtam.
Persze, a cikk.
Ha nem fejezem be hónap végéig...
A pozíciód meginoghat, satöbbi.
- Publikálj, vagy pusztulj. - Fel vagy el.
Lemaradtam a cassoulet- ről.
A sütőben hagytam egy keveset.
Nem érdemellek meg.
Kik voltak ma nálad?
Tessék?
Semmi, csak sose akarsz a munkámról beszélni.
- Ez nem igaz. - Drágám, kérlek!
Túl öregek és túl házasok vagyunk ahhoz,
hogy ilyen arcátlanul hazudjunk egymásnak.
Volt egy tinédzser, aki utál engem,
a nő, aki nem látja be, hogy a férje megcsalja, és...
egy új kliens. Talán Tim ajánlott neki.
Meséltem róla.
Úgy tűnt, idegesít.
Érdekes eset?
Még meglátjuk.
Van...
Volt már...
Igen?
Volt már, hogy nem értettél egyet egy klienseddel egy kényes ügyben?
Hogyne.
A legtöbb ember nem azért jön analízisre,
hogy maga mögött hagyjon bármit is.
Megerősítést akarnak, hogy nincs szükségük segítségre.
És megmondod ezt nekik?
Apám mesélt nekem egy sztorit akkoriból, amikor elkezdte felépíteni...
a praxisát. Ő...
Egy fiatal nő járt hozzá, aki annyira...
belemerült a saját nyomorúságába, hogy kikészítette.
Egy nap apa azt mondta neki,
hogy híján van a képességnek, hogy maga mögött hagyja a régi dolgait,
és ez így is marad a nyomorúságos élete hátralévő részére.
Soha többé nem látta a nőt.
Nyilvánvalóan.
Miért?
Mi a baj?
Semmi. Nem is tudom.
Nem tudom. Azt hiszem, éhen halok.
Vár a vacsi!
Tényleg nem érdemellek meg.
Senki sem vitatja.
Történt valami?
Egy diákkal?
Nem.
Azon tűnődöm, hogy...
Néha rideg vagyok.
Rideg? Te?
Komolyan mondom.
Inkább áthatolhatatlan.
Távolságtartó...
Hát igen. De nem hiszem, hogy rideg...
vagy érzéketlen lennél.
Nem mondtam, hogy érzéketlen vagyok.
Kösz, hogy eljöttél.
Nincs sok időm.
Mit akarsz?
Beszélhetnénk odabent?
Oké, figyelj!
Nem tudom, hogy mit... Mit mondott neked,
vagy hogy mit beszélnek a tanszéken.
Tudom, úgy tűnik, mintha én is olyan fószer lennék, de...
Itt nem lehet elkerülni a kliséket.
Sőt, ez az egész olyan, mint egy kibaszott klisé. Tudom...
Úgy hangzik, mintha áldozatnak állítanám be magam.
Mintha feddhetetlen személője lennék a vádaskodásnak.
De látod, ezt... Azt mondom...
Ha beszélni kezdek, az a baj,
ha nem, akkor az.
Akármit is mondok, azt más is mondta
az én helyzetemben, aki valószínűleg bűnös is volt.
Ezért engem is annak könyvelnek el. De...
- Helló! - Üdv! Rendelnek?
Igen. Legyen szíves! Kösz!
Nem kérek semmit.
- Oké. - A szokásosat!
- Rendben. - Kösz!
- Önnek semmi? - Semmi.
Oké.
„A szokásosat”?
- Igen. - Oké.
Nem igaz.
Alma! Ez csak... Nem igaz.
Esküszöm!
Olyan gyorsan történt,
ahogy egy csapatnyi gnú rebben szét egy oroszlán közeledtére.
Az egyik percben a csorda tagja vagy,
a következőben meg a lábad már egy csúcsragadozó fogai közt van,
és mindenki azt gondolja: „Jó. Örülök, hogy nem velem történt.”
Nem biztos, hogy mindenki ezt gondolja.
- Oké. Itt van a saag paneer. - Igen.
- Igen. És a tandori csirke. - Tandori csirke. Igen.
- És itt van a fokhagymás naan. - Fokhagymás...
Jöhet az a naan! Bakker! Kösz!
És a basmati rizs.
És egy tányér.
- Ha esetleg ön is enne. - Ha esetleg...
- Elnézést! - Adja neki!
- Kösz szépen! Szuper. - Van elég evőeszköz?
- Igen, kösz! - Remek.
Kösz, Billie! Köszi!
Elmondod, miért nem igaz?
Vagy csak azért hívtál, hogy megnézd, vasvillával jövök-e?
Puskázáson kaptam Maggie-t...
pár hónapja.
Nem igazán törődtem vele.
Csak... Beszéltem vele,
azt mondta, óriási nyomás alatt van.
Azt mondtam neki...
Elnéztem neki, és ő...
Hát igen.
De nem győzött meg.
Nem teljesen.
És aztán...
A disszertációja?
Mi van vele?
Nem tudod?
Azonnal tudtam. Plagizálta.
Egyenesen Agamben
Homo Sacerjéből emelt át dolgokat.
Az ő elképzelését az egyidejű szubjektivitásról és deszubjektivitásról.
Szinte szóról szóra azt írta bele.
Biztos te is kiszúrtad. Ugye?
Amikor felhoztad a témát a vacsorán,
csak látni akartad, mit mondok? Vagy próbáltál rajtakapni minket?
Azt akartam látni, ő hogy reagál.
Főleg a te jelenlétedben.
Csekkoltam a megérzésem.
Csekkoltad a megérzésed?
Aznap este elmentünk a lakására.
Kértem tőle egy italt.
Miért?
Igen, tudom.
Hiba volt. Egy kibaszott nagy hiba.
Én csak... azt hittem, ha otthonos környezetben lesz,
a campuson kívül...
nyitottabb lesz, kicsit fesztelenebb, érted?
Azt akartam, talán tévesen, ostobán, hogy...
Határozottan ostobán.
Látni akartam, hogy amit igaznak gondoltam, tényleg igaz-e.
Szóval megittuk az italunkat. És...
És akkor...
Kurvára ideges vagyok.
Tudod, kik a szülei.
A fél egyetem az ő adományaikból van.
Aztán váratlanul azt mondta,
hogy a párja elutazott.
Őszintén szólva... Tudom, hogy ez...
brutálisan férfi dumának hangzik, de...
Tényleg úgy tűnt, hogy rám mászik.
És most kurvára rettegek!
A felsőoktatásban jelenleg uralkodó hangulat miatt.
Akkor miért mentél fel egy női hallgató lakására,
és ittál valamit, amit ő öntött neked?
Higgy nekem, visszatekintve...
Kurvára tudom!
De folyton ezen pörögtem.
Meg akartam vele osztani a gyanúmat,
hogy tudja, hogy lehet, hogy ezért felelősségre fogják vonni.
Elmondtam neki. Hogy szerintem plagizált,
és úgy reagált, mint...
Nyugodtan. Hidegvérrel.
Tagadta. Aztán másnap... Csak...
Mintha...
Kitaláció az egész.
És most, így...
Meg fog hurcolni egy embert,
aki gürcölt és segített,
aki küzdött a nők egyenjogúságért a filozófusi pályán,
miközben három kurva helyen dolgozott.
Évekig küzdöttem az adósságokkal és a bürokráciával.
Nem fogom hagyni. Nem tehetem. Nem.
Nem hagyom. Túl keményen dolgoztam.
Megdolgoztam ezért,
és most mindent el akarnak venni,
csak mert egy hazug picsa
egy rakás pénzzel,
kihasználja egy rossz pillanatom, hogy ezt tegye velem.
Kérlek, ezt rajtam kívül kurvára soha ne mondd senkinek!
Beszélni akarnak majd veled.
Miért velem?
Mivel azt mondja, hogy a te bulid után történt.
Most, hogy tudod az igazat,
remélem, nem azt teszed, amit elvárnak,
hanem azt, ami helyes.
Imhoff tanárnő! Nem számítottam önre.
Nincs időpontja, uram.
Ha van egy perce, beszélni szeretnék önnel.
Alma, foglaljon helyet!
Szóval...
Gondolom, tudja, miért jöttem.
Hivatalos meghallgatás lesz,
megsürgetve, a megfelelő csatornákon keresztül.
Fontos, hogy megelőzzem ezeket a csatornákat.
Úgy vélem, összeférhetetlenség áll fenn, ami kizárja,
hogy ne legyek elfogult,
vagy hogy ne feltételezzék azt rólam.
Nyilván ki akarnak kérdezni.
Örülök, hogy nem a véglegesítés miatt jött.
Ez egy aknamező, Alma. Egy kibaszott aknamező manapság.
A puccos üvegek csak dísznek vannak?
Utálom azt a szar Laphroaig-ot.
De ami jól néz ki, az jól néz ki, és...
nagyon nem erre számítottam, de többet kell adnom a látszatra,
mint az érdemi dolgokra.
Később még órám lesz.
Hát persze. Van hivatástudat. Nem csak a sziszifuszi adminisztráció.
A titkárnőre jobban ráférne.
Legyen kedves Wendyvel! Még mindig hiszi, hogy fontos, amit csinál.
Akarok tudni bővebben erről az „összeférhetetlenség”-ről?
Nem arról van szó.
Jó. Hála az égnek!
Szóval, nem hivatalosan?
Nem hivatalosan.
A DZSIHÁDIZMUS JÖVŐJE A NŐ
EGY TANULSÁGOS BESZÉLGETÉS
Szerinted hányszor kell még eljátszanunk,
hogy dr. John Ensler bármire is képes, ami közel áll
az értelmező beszélgetéshez?
Hát itt vagy.
Igen.
Mondtam, hogy itt leszek.
Olyan fura vagy.
Megijesztettél. Sajtot eszem.
Hozok egy kis vizezett bort.
Foglalok helyet.
Jó volt.
Micsoda népszerű vitatéma. Ki hitte volna?
A múltkor meglepődtem.
Rosszul reagáltam. Nem könnyű ilyesmit hallani.
Hát még elmondani!
Úgy reagáltam, ahogy nem szabadott volna,
sem tanárként, sem olyasvalakiként, akit barátodnak tartasz.
Ő is bent van, Maggie. Én...
Nem gondoltam, hogy jön. Ha tudtam volna, szólok.
Jogom van ezekhez a helyekhez.
Nekem is annyi jogom van itt lenni, mint neki.
Nem kell bemenned oda.
Oké?
Kell a kredit az előadásért.
Aláírom. Kit érdekel?
Kit érdekel? Értem.
Én...
Úgy döntöttem, feljelentést teszek Hank ellen.
És remélem... Sokat jelentene nekem...
ha támogatna. Engem.
Pontosabban a vallomása.
Ha tárgyalásra kerül sor.
Van ügyvéded?
Igen. Olyasmi. Nem tudom.
Alex? Ő még csak joghallgató, nem?
Másodéves, és inkább csak konzultálunk. Nem is tudom.
Voltál klinikán?
Ahol DNS-mintákat vesznek és lefotóznak?
Nem itt kéne erről beszélnünk.
Igen. Voltam.
Oké. Az egyetem klinikáján. Az jó.
Nem. A Whitney-n. És én...
Elmentem, de nem tudom. Ott voltam.
Sétáltam. Egyedül voltam. Késő volt, és...
volt ott egy csapat srác, akik kint álltak,
és engem bámultak.
Nem tudom. Én...
Bepánikoltam. Tudom, nem kellett volna, de...
Láttam egy biztonsági kamerát,
az felvette, hogy ott voltam.
És én...
Először önhöz mentem.
Így még bizonyos tárgyi bizonyítékok nélkül is,
a felvétellel, és az ön vallomásával...
ebből még... Még mindig lehet belőle ügy.
Igaz?
Maggie, én...
Nem láttam semmit. Nem tudom, mit mondhatnék.
Hiszek neked.
Tudod, hogy hiszek neked. Én...
Ezt mondtam ma a bölcsészkar dékánjának.
- Tényleg? - Igen, de...
Nem tudom, mi jót tehetnék az ügyben,
ha arra kerülne a sor. Lehet, hogy csak rontanék rajta.
Hogyan?
Az utolsó, amit aznap este mondtál,
az volt, hogy hazakísér.
Aztán láttam, ahogy a folyosón beszélgettek, együtt,
önként távoztok, nekem így tűnt,
ha eskü alatt kéne vallanom.
Igen, de én nem ezt kérem. Azt mondom...
Minden rendben?
Igen, tanárnő. Köszönöm!
- Kérem, foglaljanak helyet! - Kezdik.
- Mindjárt kezdünk. - Sietned kéne!
- Kérem, csatlakozzanak... - Maggie!
- ...üdv a... - Alma...
...a nagyra becsült kutató, tudós, a vallások szakértője...
- Számíthatok önre, ugye? - Dr. Hugo Micheron!
Köszönöm! Örülök, hogy itt lehetek.
Kinek a prezentációja volt múltkor? Arthur?
Elnézést!
Mit keresel itt?
Ki vagy te?
Hogy tehetted?
- Menj az irodámba! Várj meg... - Ma reggel kirúgtak.
Nem felfüggesztettek. Kirúgtak.
Beszélhetünk, de nem itt és nem most.
Nem itt!
Elmondtam neked az igazat.
Simán ignoráltad, hogy mentsd magad.
Paranoiás vagy. Menj az irodámba, és várj meg!
Ne!
Nem, azt hiszem, végre megértettem valamit.
Valamit, ami eddig nem tűnt fel. Régen azt hittem,
hogy te és én kölcsönösen hűek vagyunk a becsülethez
és az etikához, amit oly könnyedén tanítasz.
De rájöttem, hogy kurvára túl nagyra tartottalak.
Őrültségeket beszélsz.
Imhoff tanárnő?
Minden rendben?
Nem. Nem is tudom, Katie. Nem biztos.
Talán sosem mossa majd le a kezéről a vért.
Elég! Jól vagyok, Katie. Köszönöm!
Tudod az igazat, de nem mondod el.
Mert rossz színben tüntetne fel.
Hagyod, hogy tönkretegyenek, romba döntsék az életemet,
pedig simán tehetnél ellene.
Nincs ekkora hatalmam.
Nem én tehetek erről, hanem te magad!
Jellemző.
Igen.
Igen, tudom. A saját kardomba dőltem...
de te tartottad.
„A hamis vád pirul majd az ártatlanság előtt,
és a tűrés előtt a zsarnokság reszketni fog.”
Kibaszottul gyáva vagy!
- Baszódj meg! - Te baszódj meg!
Hé! Te is baszódj meg!
Baszódj meg!
Baszódjatok meg mindnyájan!
Baszódjatok meg!
Kibaszott kiváltságos, elkényeztetett képmutatók!
Alma... Alma!
Tényleg megtörtént. Nem csak kitaláltam, oké? Ez a valóság.
Ha számodra az, akkor tényleg az.
Mindenki úgy néz rám, mintha szörnyű dolgot tettem volna.
De ő tett szörnyűséget. Ő.
- Adhatok egy tanácsot? - Kérem!
Mondja meg, mit tegyek, és megteszem! Kérem! Csak segítsen!
Oké. Gyere át ma este, és megbeszéljük.
Vagy nem beszéljük meg. Nem kellenek válaszok.
Majd főzök valamit. Vagyis Frederik főz.
Rendben? Oké?
Oké.
Már elkésett.
Miért nem látunk neki?
Biztos úton van már.
Ha én késnék, elkezdenétek.
Gyerekes vagy.
Bár megengedhetném, hogy gyerekes legyek ebben a kapcsolatban!
Várjunk még tíz percet, jó?
És valószínűleg még utána is várunk.
Valószínűleg igen.
Miért?
Mert kibaszottul így udvarias.
Mert jobban érdekel egy gazdag családból való, középszerű diák imádata,
mint amennyire...
Jó estét! Nem önre számítottam.
Hanem kire?
Maggie, hogy áll a disszertációd?
Haladgat.
És mi a témája?
Nem különösebben érdekes.
Szeretném hallani.
Kérlek, kíváncsi vagyok rá.
Oké.
Főleg
az erényetika újjáéledéséről szól...
A kifelé mutatott erkölcsi jellemről, az egyéni erkölcs új modelljéről,
szemben a társadalmi kötelességek
és szabályok vagy karmikus gondolatok követésével. Ilyesmik.
Elnézést, ha kicsit zavaros. Biztos nagyon unalmas.
Nem. Szívesen hallgatlak.
Milyen gyakran készít doro watot?
Érdekelne, hogy mi vonzott az erényetikához.
- Mi vonzott... - Mármint...
Négy-öt évet töltesz ezzel az életedből, nem?
Miért?
Mitől olyan érdekes számodra?
Mostanában nagyon népszerű lett.
Talán tudja, vagy akár emlékszik is rá,
hogy a 60-as, 70-es években találták ki,
amikor a társadalom
radikalizálódott, és most újra ez van, így érdekes.
- Érdekes? - Igen. Érdekes.
- Frederik! - Elnézést, valami rosszat mondtam?
Nem. Sajnálom! Zavarok.
Elnézést! Bizonyára a hölgyek
nélkülem sokkal szabadabban beszélhetnek
ilyen érdekes témákról.
Elnézést!
Sajnálom, Maggie! Igazi seggfej.
Azt akarja, hogy ostobának érezzem magam?
- Alex nem akarta, hogy jöjjek. - A barátnőd is seggfej.
- A párom néha kicsit... -„A párod.” Oké.
- Ennyi. - Oké.
Szerinte több kárt okoz,
mint hasznot, ha ilyen hamar felkeresem.
Nem mondhatjuk, hogy nincs igaza.
Szerinte maga nem túl megbízható.
Na és szerinted?
Régen azt hittem, bízhatok magamban, hogy...
bízhatok az ösztöneimben az emberekkel és magammal kapcsolatban.
De most már nem vagyok ebben biztos.
Nem számítottam rá, hogy ez ilyen gyorsan eszkalálódik...
Hogy ekkora hatással lesz
ilyen sok emberre. Sok nő ír rám, állít meg a campuson
hasonló történetekkel...
Megkeresett egy újságíró.
Nem nyilatkoztam neki...
de adott egy névjegyet. Megtartottam.
- És... - És nem tudom.
Ne csináld, Maggie!
Ne mondd el a történeted
olyasvalakinek, aki pénzt akar csinálni belőle.
Én mondom, ha továbbviszed ezt,
ha vádat emelsz ellene, veszélyesnek fognak tekinteni.
Tudom, hogy hinni akarsz a rendszer igazságosságában, de...
A felsőoktatást fehér férfiak vezetik,
és tőlük várod majd, hogy alkalmazzanak, de nem fognak,
mert félnek majd,
hogy ugyanezt teszed velük, ha arra kérnek, hogy túlórázz,
vagy rajta marad a kezük a válladon.
Nem a munkádat
fogják majd látni, ha rád néznek. Ebben biztos lehetsz.
És ha nem akarok egyetemen dolgozni?
El kell döntened, hogy magaddal törődsz, vagy...
El kell döntened, hogy magaddal törődsz,
vagy azzal, amit tenni akarsz magadért.
Ön melyiket választaná?
Szerintem egyértelmű.
Néha hosszú távon kell gondolkodni.
Abbahagyhatnánk az okoskodást egy kibaszott percre?
Úgy érzem, teljesen eltávolít attól,
ami történt velem. Mintha hipotetikus
rébuszokban beszélne a nőkről, miközben itt ülök
önnel szemben. Én csak...
- Azt hittem, tanácsot kérsz tőlem. - Igen.
Igen. Nem is tudom. Csak...
annyira...
Azért, mert a nők megjárják, ha kiállnak,
azért nem kéne? Ez benne a logika? Ez olyan...
És akkor mi lesz? Csak úgy megússza?
És elhelyezkedik egy másik egyetemen,
beszédeket tart, könyveket ír,
és más diákokkal fog lefeküdni, kezdi elölről? Ez...
Hank eléggé rábaszott, szóval ezen nem aggódnék.
Szóval tönkretettem az életét?
Nem ezt mondtam.
Nincs hozzá jogom? Ez történt velem,
és nem beszélhetek róla?
Azt csinálsz, amit akarsz, Maggie.
Csak nem az ön támogatásával.
Bárhogy döntesz, támogatlak, de szerintem
igazságszolgáltatást akarsz, holott ez inkább bosszú lesz.
És rossz szolgálatot tennék neked,
ha hagynám, hogy mást gondolj.
BEJÖVŐ HÍVÁS HANK - MOBIL
14 NEM FOGADOTT HÍVÁS HANK
Ráérsz?
Nemsokára eldől.
Mi?
Tudod, a véglegesítés.
Nem akarsz beszélni róla?
Nem akarok ezen agyalni.
Mégis mindig ezen agyalok.
Nekem nincsenek kétségeim.
Üdv, tanárnő!
- Mehetünk? - Menjünk!
Basszus! Pisilnem kell.
Rá ne ülj!
Gendersemlegesek a mosdók,
így nem tudhatjuk, ki a hibás, ha csupa pisi minden.
A gazdag kölykök rendetlenek.
Mert egész életükben gondjukat viselték. Naná.
Jó reggelt!
Az italát is vigye!
- Akkor beszélünk róla? - Miről?
Maggie Resnickről a Resnick családból?
Beszélt veled?
Orvosi titoktartás.
Ez elismerésre méltó, és kibaszottul unalmas.
Elméletileg nem vagyok az orvosa.
Csak néha. Ez kettőnk között marad, igaz?
Nem szúrok el semmit köztetek?
Nem.
Hiszek neki. Szerintem Hank átlépett egy határt.
Tönkretett valamit, amit a lány szentnek tartott.
A tanár-diák kapcsolatot.
Szerintem érvelhetünk azzal,
hogy amikor hatalmi viszonyról van szó,
a beleegyezés, és a megadására való képesség eredendően befolyás alatt van,
és ezen a ponton a kérdés értelmetlenné válik.
De rengeteg bort ittam.
Tudom, hogy nem korrekt ilyet mondani.
De ennyi év után
rohadtul nehéz hallgatni ezeket a kölyköket,
akik mindent megkaptak, mindent a fenekük alá tettek egész életükben,
és szerintük az első kis igazságtalanság a világ vége.
Mintha ragaszkodnának a saját fájdalmukhoz.
Dédelgetnek minden bántást, minden bukkanót,
az áldozattá válás minden pillanatát,
mintha csak ezek erősítenék őket.
Mi lett azzal, hogy mindent elfojtunk,
és ez bénító függőségekhez vezet
a 30-as éveinkre, ahogy nálunk is?
- Érted? - Hangpróba.
Ez kicsit zúg, Marty!
Ezt is játsszák itt?
- Jó? - Kemény.
Most jó!
- Mit? - Morrissey-t.
Ja.
Szerintem ez a Smiths dala.
Egyre megy. Imádom ezt a dalt.
Hangpróba. Egy, kettő.
Te mit gondolsz?
Miről?
Mindenről. A diákról, a tanárról.
Szerintem ez csak idő kérdése volt,
és reménytelenül banális.
Nem pisilni akartál?
Sosem beszélsz magadról.
Sosem hallok semmit rólad, se a magánéletedről, se a családodról.
Csak azt tudom, amit Fredtől hallok.
Nos...
úgy értelmezni a magánélet iránti vágyamat,
hogy rejtegetnivalóm van, hiba lenne.
Már megbocsáss, Alma, de nem biztos, hogy az.
Nézd!
Maggie-vel beszélgettünk.
És amikor beszéltünk, említette a kedvenc tanárát,
egy mentort, talán az Elektra-komplexusa tárgyát.
Oké. Ne keverjük bele ebbe Jungot!
Rendben. Szóval az illető minden volt, csak nem támogató, amikor elmondta neki,
és a támogatás hiánya elgondolkodtatta,
hogy vajon miért nem volt segítőkész a tanár,
és ettől felmerült benne, hogy talán mélyebb indítékai vannak.
Mindenesetre anélkül, hogy részletezném,
gondoltam, erről tudnod kell.
És hogy jobb, ha felkészülsz.
Mire?
Az esetleges bírálatokra.
Őrült időket élünk.
Ha beszélni akarsz valakivel, hozzám bármikor jöhetsz,
akár hivatalosan, akár nem, vagy
ajánlhatok pár kiváló kollégát...
Miért bíznék egy terapeutában, aki megsérti a titoktartást?
Basszus! Ezt... Nem kellett volna.
- Sajnálom! Én... - Semmi baj. Én...
Mindjárt jövök.
Én...
Lelépek. Sajnálom!
Seggfej vagyok. Én fizetem a bort.
Komolyan mondom. Bocsánatot kérek!
Ki tesz be ilyen zenéket?
Ez kurva jó!
1 NEM FOGADOTT HÍVÁS - HANK 1 ÚJ ÜZENET - KIM
Láttad ezt?
A Yale Dailyben?
Mit?
„Az ígéretes filozófia szakos PhD-jelölt, Maggie Resnick
saját szavaival meséli el a történetét.”
„Felkészültem a kemény munkára,
és az azzal járó nehézségekre, hogy...
Fekete nő vagyok egy fehér férfiak uralta...”
Istenem!
És Hank...
Szinte már sajnálom őt.
Te tudtál erről valamit?
- Nem. - Maggie nem mondott neked semmit?
A campus kész őrültek háza lesz. Megyek dolgozni. Későn jövök.
Ennyi, és kész? Minden rendben?
Gondolom csak egy érzéketlen picsa vagyok.
Kicsim, megjöttem!
- Szia! - Hát itt vagy!
- Igen. - Adsz puszit?
Leizzadtál.
Ez új?
Anyukádtól kaptad?
Nem, egyszer itt hagyta, amikor itt járt. Vagy...
Talán azt akarta, hogy viseld.
Az újságíró hívott, hogy gratuláljon.
Szuper!
Azt hiszem. Nem tudom.
Igen. Talán...
Csak... eléggé elcseszett ez az egész, nem? Mármint...
gratulálni a bántalmazáshoz, nem?
Nem. Biztos a bátorságodhoz gratulált.
Ezt már megbeszéltük. A bukás elkerülhetetlen.
A bátorságod másokat is inspirálni fog.
Igen, azt hiszem.
Egyszerűen lenyűgöző szerintem.
Egy fiatal fekete nőt bántalmaznak,
erre a fehérek önmagukat állítják a középpontba,
kisajátítják a történetet,
és a saját hasznukat lesik. A csaj is azt mondta:
„Lehet, hogy a Times is felfigyel ránk!” Én meg:
„Komoly? Gratulálok a kibaszott Pulitzer-díjadhoz!”
Megölelhetlek?
Gyere ide! Hadd bújjak hozzád!
Nem hívott.
Anyukád?
Alma. Nem mondott semmit.
Farkast kiáltott? A lány, aki nemi erőszakkal vádolta a család barátját,
visszavonta az állítását, és azt mondta, hogy az egészet csak kitalálta.
- Kim nincs itt. - Csak...
Menj be! Szólok, hogy itt vagy.
Remek. Itt vagy.
Bocs, hogy késtem!
Muszáj volt számonkérnem Donnát,
mert megint megdézsmálta a joghurtomat, és már megint hazudott róla.
Ez már vagy az ötvenedik alkalom.
Mi a helyzet?
Semmi. Mennem kell.
Még hét óra sincs. Fél hét utánra beszéltük meg.
Csak... Azt hittem, több időm lesz.
- Látni akartál. - Nem fontos.
Viszlát! Jó éjt, Kim!
Alma Imhoff, 13168.
Fokozottan ellenőrzött szer.
Alá kell íratnom a gyógyszerésszel.
Várjon egy percet!
Jól van, asszonyom?
Mrs. Imhoff?
Csak meg kell néznem valamit.
Meztelen lányok szeretnének játszani veled. Töltsd le most!
Egek! Frederik, lehalkítanád a zenét?
Frederik!
Lehalkítanád kérlek a zenét?
Mi az, nem szereted az én imádott Adamsemet?
Én a kávét szeretem.
A tegnap este jó volt.
Nem aludtunk ilyen közel egymáshoz...
Nem is tudom, mióta.
Jó volt.
Olyan más vagy, amikor alszol.
Szánalomra méltó?
Mint amikor megismerkedtünk.
Mikor találkoztunk, 29 voltam.
Gyönyörű voltál.
Frederik...
Frederik!
Mi az?
Mi?
Hónapok óta nem voltunk együtt.
Ha a szakáll a baj, levágom.
Ha a hasam, az kicsit tovább tart.
Vagy az a baj, hogy nem a filozófiai tanszéken vagyok?
A férjem vagy. Hozzád mentem.
Megnyertem a csatát, de a háborút elvesztettem.
Még itt vagyok, nem?
Hogy állsz a cikkel?
Többé-kevésbé kész.
Kész? Mármint „kész” kész?
MAGGIE Beszélhetnénk?
Ezt megünnepelhetnénk.
Mindenki jöjjön délután 4-re a 4-es előadóterembe.
Talán... Nem is tudom...
áthívhatnánk... pár embert?
Vagy mozduljunk ki?
Akár? Be a városba?
Amit csak akarsz.
Igen. Jól hangzik.
Kim, itt Alma. Hívj vissza!
A lakásomon is találkozhattunk volna.
Nem akartam, hogy az „ügyvéded” kihallgasson.
Azt mondta rá, hogy csak joghallgató.
Ezt valaki közölhetné vele. Miről akartál beszélni?
Nem akarom, hogy dühös legyen rám.
Nem tudom, miért vettem el. Én...
Furcsa, hirtelen ötlet volt.
De azon tűnődöm,
hogy ha valami olyasmi történt önnel is, mint velem...
Miért nem mondta el?
Szabad?
Lefordítottad a neten?
Azt hiszem, manapság képtelenség bármit is titokban tartani.
- Semmit sem tudsz rólam. - És ez kinek a hibája?
Nincs jogod megtudni
semmilyen információt rólam és az életemről!
És ön mégis annyi mindent tud az enyémről.
Nem kértem, hogy így legyen.
De mégis így lett.
Először azt hittem, azért,
mert közel állunk egymáshoz, vagy mert érdeklem, mint ember.
De most folyton azon tűnődöm,
hogy nem csak valami beteg, vámpíros vonzalom volt-e,
hogy hagyta, hogy kivéreztessem magam, miközben semmit sem kaptam cserébe.
Köszönöm! Már van férjem.
Így bánik azokkal, akik törődnek önnel?
Elmondtam Kimnek.
Szerintem beszélnie kéne erről valakivel.
Segíteni próbálok.
Nem.
Csak... próbálsz meggyőzni engem
és saját magadat, hogy a magánéletem megsértése
erkölcsös és jó dolog, mert bizonyította, hogy igazad van.
Hagyj békén, Maggie!
Menj!
Menj el!
Basszus! Kim, Alma vagyok, már kurvára tizenötödször hívlak!
Bassza meg!
Adorno azt írja a Minima Moraliájában...
„Nem létezik helyes élet a hamisban.”
Mit jelent ez valójában?
Oké. Adorno azt mondja,
hogy nincs helyénvaló élet egy rossz világban.
Vagy alkalmazkodunk a világ elvárásaihoz,
vagy felismerjük azt, ami helyes, és ezért kiűznek
a társadalomból. Elidegenítenek.
De miért is cselekednénk erkölcsösen, ha ez tényleg lehetetlen?
Ez nem egyszerűen nihilizmus?
Azt hiszem...
Hannah Arendt magyarázata vág ide, az odüsszeuszi paradoxonról.
Szóval Odüsszeusz a phaiákok udvarában ül,
és...
egy vak költő...
Aoidosz.
Egy aoidosz. Igen.
Egy aoidosz elkezdi énekelni Trója, és egy hős, Odüsszeusz történetét,
akit nem ismer, és aki ott ül előtte.
És Odüsszeusz hirtelen sírni kezd.
És Arendt azt mondja:
„Korábban sosem sírta el magát
a történtek hallatán.”
„Viszont az elbeszéléstől tudatosult benne a valódi jelentés.”
És mit jelent ez neked?
Hogy Odüsszeusz csak akkor ismeri el magát hősnek,
ha valaki mástól hallja a történetét.
De nem egyszerűen valaki mástól, hanem „a másik”-tól,
egy vak költőtől, aki nem látja a külvilágot, csak saját magát,
és ezért többet tud.
Tehát egy ilyen beszámoló „a másik”-tól
enyhítheti a nihilizmust, és megadhatja a linearitás érzetét?
- Vagy célt adhat? - Amikor azt mondja, „a másik”,
kire gondol?
Ne vegyél mindent ennyire szó szerint! Próbáld...
Ha a filozófiai „másik”-at szociálpolitikai binárissá változtatod,
az olyan, mint amikor egy izzadt turista a múzeumban rámutat
egy Pollockra, és azt mondja: „A fiam is tud ilyet.”
Éretlen és regresszív, és kurvára nem érti a lényeget.
Oké. Abban az egyetemes emberi állapotban, hogy...
Egy olyan...
Katie?
Elnézést! Nem értem.
Mit...
Mit nem értesz abból, amit részben te fogalmaztál meg?
Ez...
Nekem úgy tűnik,
szó szerint nézi a dolgot, nem fogalmilag,
másként kezel valakit, pedig látszólag az ellenkezőjét hirdeti.
Ugye tudod, hogy ez filozófiaóra?
Mit gondolsz, mit csinálunk itt?
Az a baj...
a kérdéseddel, Katie, és azért nem érdekel engem,
mert azt feltételezed, hogy amikor „a másik”-ra gondolok,
valami rosszra gondolok.
Amikor valójában te vagy az, aki ösztönösen és öntudatlanul
- erre asszociál. - Nem gondolom...
Ne gondold, Arthur!
Te, Katie,
egy szimbolikus költő emberi jogaiért harcolsz,
miközben valójában nem engeded, hogy „a másik” létezzen egyáltalán.
Mert úgy gondolod, hogy elismerni a különbséget,
nevén nevezni, nem helyénvaló.
Szóval mi a helyes?
Mi tenne téged boldoggá?
Építsünk egy társadalmat, ami megfelel a te igényeidnek?
Építsek egy világot neked,
aminek az összes éle le van csiszolva?
Kipárnázzam a választott celládat kedves dolgokkal és figyelmeztetésekkel?
Én nem ezért vagyok itt. Kurvára tanítani jöttem, oké?
- Oké? - Oké.
Oké.
Jó. Remek.
Jó.
Marcus! Kurvára itt van Marcus is! Akarsz hozzáfűzni valamit?
Nem, Imhoff tanárnő.
Oké.
Bár ne kellett volna összehívnom
ezt a találkozót, és bár ne kéne itt lennünk!
Valaki szörnyen megsértette a Yale értékrendjét.
Ez egy ébresztő számomra, és mindannyiunk számára.
Mint azt sokan tudják,
egy női PhD-hallgató megvádolt egy férfi tanárt.
Imhoff tanárnő?
Itt maradna egy percre?
Nincs értelme tovább húzni.
Tudomásunkra jutott,
hogy receptet töltött ki magának
dr. Sayers nevében, amit ő nem írt fel önnek.
Hogy mi van?
A Park Street-i Walgreens patikának feltűnt,
hogy nem szerepel az elektronikus vény a rendszerben.
Amikor dr. Sayers rájött, ki töltötte ki, a tudomásunkra hozta.
Nem tudom, miről van szó.
Alma, a bizonyítékok meglehetősen vitathatatlanok.
Kim úgy döntött, nem tesz feljelentést, de közösen kell eldöntenünk,
milyen fegyelmi lépéseket kell tenni.
Kijelenthetjük, hogy a véglegesítésének ügye...
halasztásra kerül.
Halasztásra kerül?
Határozatlan időre.
- Szerintem fasiszta. - De benne van az újságban, szóval...
- Nem hagyta abba a nevetést. - Istenem!
Ez rossz precedens. Rossz precedenst teremt.
- Istenem! Viccelsz? - Na ja. Nem vicc.
Miért?
Mondd el neki!
- Szerintem az volt. - Szia, Charlie!
Alma, mit keres itt?
- Beszéljünk! - Ez nem jó ötlet. Maggie?
Nincs valahol valami tüntetés, ahol kedvedre jajveszékelhetsz?
Oké, semmi baj. Jól vagyok.
Jól van.
- Maggie... - A „párod” menjen el!
- Minden oké. Hidd el! - Oké.
- Utánuk menjünk? - Nem, semmi gond.
Alexnek igaza van.
Nem kéne így beszélnie.
Azt mondták, olyan vagy, mint az árnyékom.
Frederik tényleg mindig ezt mondta.
Hogy a manírjaimat másolod, és azt, ahogy öltözködöm.
Oké, abbahagyhatja.
- Nem értem. - Ja.
- Erről írunk majd? - Ja.
- Oké. - Ez... Mit mondott?
Tudom, hogy érzel valamit irántam.
Mi ez? Mit művel? Alex ott áll.
Frederik sok dologban téved,
de veled kapcsolatban mindig igaza volt.
A legrosszabb fajta középszerű diák vagy,
akinek minden lehetősége adott, hogy sikeres legyen,
de nincs hozzá tehetsége, és nem is vágyik rá.
Mégis sokan rengeteg erőforrást,
sok időt pazarolnak rád.
Nem utolsó sorban én is. És a disszertációd,
ami nyilvánvalóan plagizált,
bűzlik a lustaságtól,
és a kétségbeesett reményed is süt belőle,
hogy megéred a rád fordított időt, energiát.
Oké.
Nem tudom, mit gondol,
- miről beszél... - Kímélj meg ettől! Kérlek!
Kérlek!
Kezd kellemetlenné válni ez a beszélgetés.
Nem minden azért történik, hogy neked jó legyen.
Nem minden egy kellemes fürdő,
amibe belemerülhetsz, amíg el nem alszol, és bele nem fulladsz.
Viszont azért sem jár jutalom,
ha végigszenvedjük az egész kurva életünket.
Olyan életet alakítottál ki magadnak, ami elrejti
a kiváltságokat, amiket csak úgy kaptál, a szükségleteidet,
a lenyűgözés iránti vágyadat.
Nekem legalább van önbecsülésem,
hogy egyértelmű legyek azzal kapcsolatban, hogy mit akarok. De neked?
Csak hazugságaid vannak.
Tízszer olcsóbb lakásban élsz, mint amit megengedhetsz magadnak.
Olyasvalakivel jársz, akivel semmi közös
nincs bennetek, mert azt hiszed, az identitása érdekessé tesz.
Hízelegsz nekem, mert azt hiszed, a szeretetem
hitelt ad neked, egy másik, örökbefogadó anya vagyok,
aki pótolja a saját kibírhatatlan anyádat. Ez mind hazugság.
Nem csoda, hogy mindenki szerint hazudtál Hankről is.
Bassza meg!
Hülye picsa! Fogalma sincs, mit tett velem.
Elég volt! Menjünk!
- Jól vagy? - Igen, Alex.
- Sajnálom! - Jól vagy, kicsim?
- Mit mondott neked? - Jól vagyok.
Te jó ég! Bakker! Gyere, menjünk! Itt vagyok.
Tűnjünk el innen!
Köszönöm! Viszlát!
Igen, ez kínos.
Mióta vagy itt?
Mármint ma?
Néha itt húzom meg magam.
Honnan van kulcsod?
Te mit keresel itt?
Ez az én lakásom.
Tavaly karácsonykor adtál kulcsot, amikor a húgom itt járt.
Nem adtam vissza.
Pocsék napom volt. Kérsz egy italt?
Igen.
- Kérsz? - Nem, köszi!
Vagyis kérek.
Nézz csak ránk!
A két Ikarosz.
Szóval hallottad.
Gyorsan terjed a hír.
Vele ellentétben, mi még élünk.
Mi értelme, ha elveszik a megélhetésünket?
Azt érzem, hogy legbelül mindig is számítottam erre.
Számítottam rá, hogy mások meglátják bennem
a romlottságot, mielőtt kiűzném magamból.
Így beszél egy igazi nő.
Én sosem éreztem magam romlottnak.
Így beszél egy igazi férfi.
Akit régen szerettél.
Igen.
Tudtam, hogy igazam van.
És azt akartad, hogy kimondjam.
Igen. Igaz. Egyszerű ember vagyok.
Azt akarom, hogy viszonozzák az érzéseimet.
Te szerettél engem?
Ne már! Mondtam.
Megmondtam.
Számtalanszor.
Sosem múlt el.
Részemről sosem.
Szerinted miért vagyok itt?
Nem vagy az.
Mi?
Egyszerű ember.
Maggie megütött.
- Mi? - Pofon vágott.
Pofon vágott?
Az istenit!
Oké... jobban tetszene, ha fordítva lett volna, de...
Leszóltam
az életéről hozott döntéseit,
és mondtam, hogy tudok a plagizálásról,
- nem ért váratlanul. - Elmondtad, amit tőlem hallottál?
Nem. Tudtam, mielőtt mondtad volna.
Ahogy mondtad, egyértelmű volt, bárkinek, aki beleolvas...
Tudtad?
Végig tudtad?
Miért nem mondtad?
- Nem hittem, hogy számít. - Nem hitted...
Nem hitted, hogy számít?
Mit tettél volna?
Összekötsz két össze nem tartozó ügyet, és megvádolsz egy nőt,
aki azt állítja, bántalmaztad?
- Ez csak szalmaszál... - Ja.
- Kétségbe estél. - Igen.
Kétségbe vagyok esve. Abszolút, kurvára kétségbe vagyok esve!
A halálos ítéleted írtad volna alá.
Bár úgy lenne!
Ahelyett, hogy itt halnék meg, a homályban.
Tudod, hányszor gondoltam arra,
hogy kurvára a vízbe vessem magam?
Semmin sem tudtam volna változtatni semmivel, amit...
Ezt nem tudhatod!
Nem tudhatod.
Szerinted megtettem?
- Mit? - Szerinted megerőszakoltam?
Mindenkivel flörtöltél.
Flörtöltem? Flörtöltem.
Igen. És akkor mi van? Kivel mindenkivel?
Az összes diákoddal.
Az összeset megdughattad volna.
Szóval féltékeny vagy? Ez...
Kétségeim vannak.
Mert nem tettem.
Mert nem.
Mert mint egy idióta,
csak egy ember miatt szegtem meg a szabályokat,
és az te vagy.
Basszus!
Bassza meg! Basszus!
Jézusom!
- Bassza meg! - Idióta vagy.
Hadd nézzem! Hé!
Jézusom!
Hé!
Idióta vagy.
Hank!
Ne! Kérlek!
Hank!
Hank! Hagyd abba!
Szállj le rólam! Jézusom!
Istenem!
Kifelé!
Ez hiba volt. Kifelé!
Kérlek...
Menj el!
15 NEM FOGADOTT HÍVÁS ISMERETLEN SZÁM
FRANK IBSEN azonnal nézd meg
ANNA - Ez igaz?
Szót emel egy nemtörődöm mentor és intézmény ellen,
mely ilyenné tette.
Ő az!
- Tanárnő! - Nézzétek!
- Ott van! - Tanárnő!
- Gyertek! - Tanárnő!
Tanárnő, mi csak... Felelősségre vonja a Yale-t?
Beszélni akarunk önnel.
- Felelősségre kell vonni! - Nem. Sajnálom! Én...
- Igazságot akarunk. - Sajnálom... Elnézést!
- Hisz Maggie-nek? - Mi hiszünk!
Azt mondja majd, hogy a tanár rosszat tett?
Felelősségre kell vonni!
- Hiszünk a nőknek! - Nem. Én...
- A francba! - Jól van?
Nem tudom. Bassza meg!
- Hagyjátok békén! - Jól van?
- Hátra! Helyet neki! - Nem nyúltunk hozzá. Eskü!
Csak összeesett.
Szia!
Hogy érzed magad?
Szarul.
Hát...
több perforált fekélyed is van, ami indokolja ezt.
Az orvos szerint nagy fájdalmaid lehettek.
Miért nem szóltál róla?
Sok...
hívásod volt.
Mind ugyanarról a számról.
És...
Majd túl leszünk rajta, mi?
Jön egy újabb botrány, és ezt elfelejtik.
Olvasd fel nekem!
Al, én...
Kérlek!
„Resnick ezt feminista generációs szakadéknak nevezi, azt írja,
hogy Almának harcolnia kellett mindenért, ami járt volna neki,
de csak úgy tudja elképzelni a fejlődést, amit elért,
ha aláveti magát a bántalmazó patriarchális agendának.”
„Alma tanárként cserben hagyott, ráadásul nőként is,
és mentorként is. Én csak egy újabb fekete nő vagyok,
aki egyenlő és méltányos elismerést remélt
egy fehér nőtől,
de cserébe csak jelképes megaláztatást kapott.”
Visszavágunk, ugye?
Írhatnánk egy véleménycikket.
Elmondok valamit.
Mondtam, hogy gyerekkoromban
apám legjobb barátja szexuálisan bántalmazott.
Ebből semmi sem igaz.
Szerelmesek voltunk.
Olyan kedves volt. Olyan jóképű.
Csak bámultam a szoba másik sarkából.
Néha elmentem apával a munkahelyére,
csak hogy láthassam.
Nem tudtam koncentrálni az órákon,
az iskolában, a barátaimra,
minden olyan...
fapadosnak tűnt.
Kivéve őt.
Ő volt az egyetlen dolog, ami igazinak tűnt.
A 15. születésnapom után egy nappal csókolt meg először.
És...
Mikor...
Talán hat hónappal később.
Azt mondta, túl fiatal vagyok, tiltakoztam.
Életem legboldogabb időszaka volt.
Aztán egyszer csak azt mondta,
hogy találkozott valaki mással, és...
Valakivel, aki jobban illik hozzá.
Elkezdte...
magával hozni őt a szüleim bulijaira, és...
az arcomba tolta, mintha...
bizonyítani akarta volna, hogy nem érdeklem.
Olyan kegyetlen volt.
Ezért kitaláltam egy mesét...
hogy minél többet ártsak neki.
És három évvel később öngyilkos lett.
Addigra már visszavontam az állításaimat, de...
Nem számított.
Úgy akartam bántani őt, ahogy ő engem, és így is lett.
Alma, te...
nagyon fiatal voltál.
A fiatal lányok azt akarják, hogy felnőtt dolgok történjenek velük,
azelőtt, mielőtt készen állnának rájuk.
De mindig a felnőtt feladata
megvédeni egy gyermek ártatlanságát.
Nem.
Nem adtam neki választási lehetőséget.
Mindig van választási lehetőség.
Nem számít, hogy te akartad őt,
hogy te vetetted rá magad,
el kellett volna utasítania téged.
Megtette. Elutasított.
Igen. Visszautasított engem.
Jó ember volt, és én tönkretettem egy hazugsággal.
Alma!
Nem hazugság volt.
Folyton azt gondolod...
hogy nem tett semmi rosszat.
Magadat hibáztatod.
Szerinted hagyod magadnak, hogy lásd az igazságot?
Az igazság az...
hogy szerettem őt.
És én szeretlek téged.
ÖT ÉVVEL KÉSŐBB
Ez új.
Igen, figyeltük... Aztán áterjedt
a fákról... Mennyi parázs...
Nem tudom, látják-e, nézzék ahogy a zsarátnok felfelé száll!
Látszik a füstben. Rengeteg van belőle.
Azok... A szél egy kicsit... Nem...
Van, ami kialszik idelent, de a szél kilométereken át is viheti a többit,
kilométerekre eljuthatnak, lángra lobbanthatják... Tudják,
lehullhatnak a tetőre, és újabb tűz üthet ki.
Dékán asszony? Négy óra van. Azt mondta, szóljak.
Köszönöm, Peter! Épp indulni készültem.
Szörnyű, nem gondolja?
Iszonyatos.
De szó szerint... Mintha hóesésben állnánk.
Hullik körülöttünk a parázs.
A nap... Őrületesen néz ki.
Nem is látni a napot. Teljesen elsötétült.
Helló, Alma, remélem, jól van.
Összefutunk egy ebédre?
A Meta, a Facebook és az Instagram anyavállalata
pénteken bejelentette, véget vet sokszínűségi,
méltányossági és befogadási programjainak. A héten a Meta
bejelentette, hogy megszünteti tényellenőrző programjait
az USA-ban. És a gyűlölködő magatartást is...
Bocs, hogy késtem.
- Nélküled rendeltem. - Oké.
A bor itt meglepően finom.
Már nem iszom.
- Senki sem. Jó látni téged. - Igen.
Semmit sem változott.
- Lódítasz. - Nem.
De...
azok, akik csak egy dologért élnek, sosem öregszenek.
Tudja, Hank mindig ide hozott minket.
Az volt az ő asztala.
Néha... eszembe jut, mi lehet vele.
Egy rakás pénzt keres egy demokrata szóvivőjeként.
„A politika az intellektus haláltusája.”
Frederik mindig ezt mondja.
- Még mindig együtt vannak? - Még mindig.
És Alex?
De úgy tudom, jól van.
Partner lesz egy ügyvédi irodában.
Olvastam a cikkét.
Szerintem elmés volt. A vallomás, a bűnbánat.
Jól meg volt írva, nem gondolod?
Azt hiszem, azért íródott, hogy megkapja, amit akar.
És te? Házas vagy?
Jegyben járok.
- Gratulálok! - Igen.
- Ki a szerencsés... - Nia.
Nagyszerű nő.
Olyan intelligens, és... Akarja látni?
Naná!
Gyönyörű.
Maga szerint hány éves?
Negyvenhárom.
A New Whitney kurátorigazgatója.
Lapozhat.
Tudja,
évekig kívántam a bukását.
Azt hittem, attól kvittek leszünk.
Talán már nem számít...
de tudom, hogy megbántottalak, és sajnálom.
Nem tudom, többet várt-e, én csak...
Ez kedves öntől.
Én...
Akkoriban leginkább össze voltam zavarodva.
Nem tudtam, hogy olyan akarok-e lenni, mint ön, vagy önnel akarok-e lenni.
És most?
Mindig is tudtam, hogy mások vagyunk, de...
most már tudom, hogy ez jó.
Szeretem megélni azt, ami történik velem,
de önre semmi sem hat.
Én mindent elvesztettem.
És most nézzenek oda!
- Rossz embernek tartasz? - Én...
Számít ez egyáltalán? Én...
Már rég feladtam a bosszú gondolatát.
De kíváncsi vagyok.
Mindezek után...
Tényleg boldog?
Igen, tényleg.
Akkor örülök önnek.
Megcsinálta.
Nyert.
Fizetni szeretnék!
Ennyi!
VADÁSZAT UTÁN
A feliratot fordította: Keresztes Andrea
Kreatív supervisor Petra Nekam