Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
DET HÄNDE PÅ YALE
Ha en trevlig dag, frun.
- God morgon, professorn. - God morgon.
Att inte vältra sig i närsynthet.
- Kierkegaard sa... - Är inte det underförstått?
Att man ska koncentrera sig på sig själv.
Jäktig vecka, Alma.
Jag vet.
BITRÄDANDE FILOSOFIPROFESSOR
Han är på Nocks föreläsning och fjäskar.
Vi ses ikväll, Patricia.
Foucault tecknar en bild av offentlig tortyr,
utförd i syfte att bevara ett socialt kontrakt
från en tid där maktuppvisande...
Faviola.
Bordet ser vackert ut. Tack.
Jag bestrider inte upplevelsen av en kollektiv moral.
Jag
menar att...
Jag menar att om man låtsas att samhällets etik
inte alltid har börjat med den partiska,
stenkastande allmänna opinionen...
Maggie.
Ja.
En behaglig illusion.
Som siktar på vad?
På att få oss människor att känna
att vi en gång hade en plan. Vi var
bättre eller mer förenade.
Var vi det?
Skulle vi alltid ha varit eniga om
Gud, kön, ras eller politik,
eller var det bara färre röster med avvikande åsikter?
Vad var det du sa nu igen? Vad var det du sa?
- "Performativt missnöje." - Just det.
Läste du Maggies avhandling?
Förstås.
Hon ger mig bara små smulor. Allt jag får är små smulor.
Det jag har läst är...
- Obegripligt? - Nej.
Jag är nyfiken på din åsikt, Alma.
Den kan bli lysande. Verkligen lysande.
Varför gömmer du den då?
Varför? Varför? Du är snål.
Varför är du så snål? Hela er generation
är så snål.
Varför?
Ett fullständigt exempel.
Vad är ni rädda för? För att säga något orätt
eller
att förolämpa någon? När blev att förolämpa någon
den värsta dödssynden?
Jag kan inte säga det exakta datumet
men kanske ungefär då er generation
började dra förhastade slutsatser om vår.
Är du rädd att vi inte uppskattar dig,
om den inte är perfekt?
Om du skäms för din uttrycksförmåga
så är det ogrundat.
- Bara skit. - Bara skit.
Bara skit.
Du kan inte fördärva
ditt uppsåt, din stämmas klarhet.
Det är för uppenbart.
Nå ja. Det var väl
- mitt tecken att gå på toa. - Hur så?
För att du har brått, eller...
Vännen, använd inte den vanliga.
Frederik har ett projekt där. Använd gästtoaletten.
Visst.
Min uppfattning är att ni två
kanske känner er besvikna då ni har uppnått det
som ni har fixerat er vid de senaste sex åren.
Ibland kan en uppfylld önskan
vara mer omtumlande än
all längtan som föregick den.
Det är inte säkert.
Kom igen, Alma. Var inte så anspråkslös.
Det är inte en
bergstopp, Fred. Det är ingen egoistisk,
teleologisk strävan efter en fast tjänst.
Det är bara en tröskel till en vidare frihet att följa en impuls,
en längtan, utan rädsla för strukturell kritik.
Jag ifrågasätter inte dess värde. Jag säger
att det är en meningsfull sak att arbeta för resten av livet.
Att stå ovan redovisningsansvar och konsekvenser.
Vad händer om
den ena lyckas men inte den andra?
Om jag får tjänsten och inte du, blir du arg?
Ja, jag blir rasande.
Samma här. Blir det du, inte jag.
Rosenrasande.
Blir konkurrensen för mycket för er vänskap?
Jag befarar, att Hank inte gillar att förlora.
Jädrar.
Hur många filosofers privatliv skulle vara förkastliga i dagens värld?
- Allas. - De flestas.
- Mångas. - Men det förlåter vi dem.
Vi måste tänka ut hur vi förlåter dem, eftersom de är erkända.
Nietzsche sympatiserade med livrumspropagandan.
Inte bara sympatiserade, han var nazist.
Förvisso.
Hegel hade inte kontroll på lille Hegel.
- Heidegger. - Lille?
Heidegger behandlade Arendt som skit.
Hela den dynamiken var från röven.
Vi kan nog knappast anklaga hitåt eller ditåt.
- Aristoteles, främlingshatare. - Alla var rasister.
Och Freud var en kvinnohatare.
Hörde du det, älskling?
Freud var kvinnohatare, älskling.
Då var det andra tider.
- Oroar du dig för tjänsten... - Allt väl?
- ...borde du inte det. - Visst.
Jaså jag?
Du skulle ha fått den oberoende,
- men nu får du den garanterat. - Vad menar du?
- Vi börjar inte. - Nej, jag är intresserad.
- Upplys oss. - Nå väl.
Det beror på kulturen.
En ny, gemensam fiende är vald,
den heterosexuelle, vite cismannen.
Arthur, förlåt mig,
jag hade inte en aning om att du känner dig så.
Att du känner dig som ett offer.
Jag har aldrig sagt det.
Du behövde inte säga.
Men du grämer dig ännu över det faktum att du är vit
och en man och hetero och, tyvärr, cis,
i en tid, då den offentliga kulturen låtsas,
som du mycket väl vet, låtsas att den inte föredrar sådant
och därför är du den förste mannen i detta rum
- eller i historien... - I historien.
...som är ett offer för felaktiga åsikter?
Inte?
Jag säger bara
att förr kunde en man besegra en lika kvalificerad kvinna,
för att han var man.
Men idag besegrar en kvinna en lika kvalificerad man,
för att hon är kvinna.
Låt mig se, om jag uppfattade rätt.
Du säger alltså,
att oberoende av
mina talrika akademiska utmärkelser
under alla år i en djupt kvinnofientlig omgivning,
även trots att jag kom tillbaka efter en rätt utdragen frånvaro,
för att stärka min position som kvinna inom området
kunde min eventuella fasta anställning inte vara välförtjänt,
eftersom min anställning sammanfaller
med högre utbildningars plötsliga underkastelse inför jämställdheten.
- Stämmer det, Arthur? - Nej, jag...
- Jag försöker inte... - Paj.
Det är pajpaus. Pajpaus.
- Det är pajpaus. - Jag tänkte inte...
Du klarade dig fint.
Du kunde ha stöttat mig.
Det var roligt så länge det varade. Det gick bra.
Ta lite paj.
Du ville se Titanic sjunka.
Var inte så högtravande, ät paj nu.
Jag vill aldrig mer äta paj.
Var inte dramatisk. Det var bara en kommentar.
Maggie, medge bara.
Det kräver mod att vara en tölp.
Kanske inte, Arthur. Eller...?
En långsam död skulle passa din nya martyrdom.
- Glöm inte grädden. - Vi glömmer inte grädden.
Det var allt. Prata inte.
Hej då, Fred.
Få honom att sluta prata.
Låt inte...
God natt.
Den gossen kan verkligen prata.
Titta inte så där på mig.
Jag sa ingenting alls.
Du är usel på att dölja dina känslor.
Självaste welterviktsmästaren smickrar mig.
Jag mår bra. Inga smärtor på veckor. Det var en trevlig kväll.
Jag tar bara en sängfösare.
Jag kan tänka mig att det var trevligt för dig.
Trevligt att sola dig i Hanks eviga besatthet.
Han kunde försöka dölja den bättre.
Vi är vänner. Vi kommer alltid att vara.
Hank och Maggie avgudar dig.
- Maggie. Bara för att... - Sluta.
Bara för att Maggie är gay,
är hon inte kär i mig, Frederik.
Du tenderar att välja personer,
upphöja personer till ditt samtyckes nivå,
eftersom de tillber dig på sina knän.
Inte tack vare deras faktiska meriter.
Maggie
är briljant.
Är hon?
Eller anser hon dig briljant?
Jag vet inte.
Hej.
- Hej. - Ursäkta.
- Har du haft trevligt? - Ja.
Grisen var för seg.
Steker du den i över 60 grader, är den kosher.
Det gjorde du inte, men din insats har noterats.
Jag plockar ihop nåt till Alex.
De kommer nog inte på ett tag. De är kvar i Boston.
Det är redan klart. Titta.
- Hoppsan. - Tack.
Tack.
Och tack till er båda för en trevlig kväll.
Sånt här är aldrig trevligt, men tack.
Ser det gott ut?
- Tack. - Var så god.
Är det tillräckligt? Nu ska vi se...
Skål.
Ciao.
Nu kör vi, Freddie.
Tack, Henry.
- Säg det snabbt tio gånger. - Fenomenalt.
- Fridens, som studenterna säger. - Tack.
- Den fenomenala femte. - God natt.
God natt.
Fridens.
Hank, rök inte i trapphuset.
Rök inte i... Gå.
Du kan få en egen. Vill du ha en egen?
Du vet väl att det inte är 70-talet längre?
- Tjallare. - Lägg av.
Lärarens älskling.
Jag tycker du är lärarens älskling.
- Nu går vi. - Dra åt helvete.
Hugo.
Faviola?
Du måste vara helt slut. Vad är vi skyldiga?
350.
Vi skulle inte klara oss utan dig. Tack.
Tack. Miss Mendelssohn?
Är ni i skick?
Drick vatten.
Tack.
God eftermiddag.
Vi diskuterade Foucaults utvidgade panoptikon. Inte sant?
Alma: Var är du? Maggie: På väg!
Maggie: Ska jag ta med något? Alma: Dig själv!
Panoptikon, eller polisstaten,
där vi alla som medborgare
är värvade att observera och studera varandras felsteg
i stället för att lyda under någon auktoritet.
Denna undermedvetna värvning...
FREDERIK Jag lagar köttgryta ikväll. Ses vi senare?
HANK Ja till drink
ALMA Vi ses på Three Sheets
Så där, ja.
- Kan du uppföra dig? - Ingen panik.
Det var en lång dag.
Vänta, vänta. Nej, titta.
- Pratade du med Micheron igår kväll? - Nej.
- Jag lyssnade på Micheron... - Du är bara avundsjuk,
för att han är snyggare än du.
Jag satt fast med Find, och han
ångade av desperation för att ha degraderats till assistent.
- Förskräckligt. - Ja.
Så går det till på hästkapplöpningar.
Är fast tjänst en vinst i Kentucky Derby nu?
I den här bestämda hästmetaforen, ja.
Så vad är det för en grej?
Bara fullblod kan vinna.
Tycker du det ligger något i det Frederik sa efter middagen?
Jag vet inte vad du syftar på,
men jag är nästan säker på mitt svar.
Nej, men vad kommer att hända?
Alltså då priset är vunnet, då det är över.
Alla pratar om
att sträva efter huvudvinsten, men ingen säger vad de ska göra efter vinsten.
Är det här min?
Jag antar att vi firar.
Sen fortsätter vi jobba.
Nästa publikation, nästa bok.
- Uppför stegen. - Okej.
- Lockeföreläsningarna. - Ja, ja, det är bra.
Var håller Fred hus ikväll?
Han lagar en köttgryta.
En förkrossande sak att säga om en man.
- Det är en god köttgryta. - Han bryter ihop till slut.
Nej.
Det gör han inte.
Nej, det gör han inte.
Har du pratat med Maggie?
Nej, hon var inte på lektionen. Inga meddelanden.
Jag har gett henne för mycket frihet.
Jag saknar tiden då bara vi trivdes här.
Jag hör inte.
- Mår du bra? - Visst.
Tar du det här?
- En gång fattig... - Alltid en snåljåp.
Gör inte så där.
- Hej då. - Hej då.
Jag betalade den, den är din. Fortsätt på den där.
Får jag notan?
Var så god.
Maggie, vad gör du här?
Jag gick till ditt kontor, men du var inte där.
Nå väl, stig in.
Är Frederik hemma?
Antagligen.
Du är genomblöt.
Jag måste prata med dig.
Okej. Kom, vi går in.
- Jag ger dig en handduk. - I enrum.
Okej.
Det är bara det, att...
Hank följde mig hem, som han skulle.
Han var vänlig.
Alla tycker ju om Hank.
Alex var inte hemma. Jag sa det igår, de är ännu i Boston.
Han bad om en sängfösare, och det var ju inget problem...
Jag minns inte vad jag hällde upp.
Något som Alex tog med från en fest för några veckor sedan.
Allting var bra.
Jag fattade inte hur full han var, förrän jag såg honom
snubbla i köket.
Och
han började ställa olämpliga frågor.
Först bara om mitt jobb.
Om min avhandling.
Sedan frågade han om Alex
och om vi hade några män i relationen, och
då han kysste mig, tog jag det som ett skämt.
Jag gjorde ingenting.
Men han bara fortsatte,
och jag sa nej. Men han bara fortsatte...
När han gått, tog jag en dusch.
Vad är det du säger hände?
Vad menar du?
Vad säger du att han gjorde?
Är det inte självklart?
Han gick över gränsen.
Han fortsatte, fast jag sa nej.
Men vad hände egentligen?
Varför måste du veta? Han antastade mig.
Måste det bli värre än så? Vill du höra...
Vet någon annan om det?
Bara du, än så länge. Jag vet inte...
Varför jag?
Vad då?
Det känns bara som det rätta, inte sant?
Att berätta för någon,
och med din historia...
Vad menar du med det?
Vad menar du?
Varför syftar du på med min historia?
Du måste ha någon orsak.
Din historia med att stödja kvinnor vid fakulteten.
- Jag vet inte... - Okej. Kom in.
- Jag ger dig en handduk och vi kan prata. - Nej. Förlåt mig.
Det är sent.
Förlåt. Min avhandling.
Ja, förstås. Avhandlingen.
Publicerar jag inte den här månaden...
Din ställning är inte så trygg, och så vidare.
- Publicera eller förgås. - Upp eller ut.
Jag missade köttgrytan.
Jag lämnade lite i ugnen.
Jag förtjänar dig inte.
Vem träffade du idag?
Vad då?
Nej, inget alls, men du vill aldrig prata om mitt jobb.
- Det är inte sant. - Älskling, snälla.
Vi är för gamla och för gifta
för att ljuga för varann så där skamlöst.
Jag träffade en tonåring som hatar mig,
en kvinna som inte erkänner att mannen bedrar henne
och ännu en patient. En ny. Tim rekommenderade mig.
Jag har berättat om honom.
Jag trodde han irriterade dig.
Är han intressant?
Det återstår att se.
Har du...
Har du någonsin...
Ja?
...varit oense med en patient om ett känsligt ärende?
Självklart.
De flesta söker sig inte till terapi
för att bryta gamla mönster.
Utan för att bekräfta att de inte behöver hjälp.
Har du sagt det?
Min far berättade en historia för mig från tiden då han startade
sin praktik.
Han jobbade med en ung kvinna som satt
så djupt i sin egen misär att han blev ilsken.
En dag sa han till kvinnan
att hon inte kunde låta bli att upprepa samma mönster
för resten av hennes lilla, eländiga liv.
Kvinnan kom aldrig igen.
Uppenbarligen.
Varför frågade du?
Vad handlar det om nu?
Ingenting. Jag vet inte.
Jag vet inte. Jag är jättehungrig.
Middagen väntar.
Jag förtjänar dig inte.
Det är det ingen som bestrider.
Har det hänt något?
Med en student?
Nej.
Jag undrar om
jag kan vara kall ibland.
Kall? Du?
Jag menar allvar.
Otillgänglig, kanske.
Distanserad...
Visst. Men nej, inte... Jag tycker inte du är kall
eller okänslig.
Jag sa inte okänslig.
Tack för att du kom.
Jag har inte så mycket tid.
Vad vill du?
Kan vi prata inomhus?
Hör på nu.
Jag vet inte vad hon har sagt till dig
eller vad som sägs på fakulteten.
Jag vet att jag låter som en sådan där typ, men
det känns som om klichéer inte kan undvikas.
Allt det här känns som en jävla kliché. Och jag vet,
att genom att säga det framställer jag mig som offret.
Bara en oskyldig varelse i den här motsägelsernas cirkel.
Men det är det jag menar.
Vad jag än gör
så går det åt skogen.
Allt jag säger har sagts förut
av någon i min position, som kanske var skyldig.
Således är jag indirekt skyldig. Men...
Är ni redo att beställa?
Ja tack.
Nej tack.
Jag tar min vanliga.
- Ska bli. - Tack.
- Inget till er? - Nej.
Okej.
"Min vanliga"?
Ja.
Det är inte sant.
Alma, det är det inte.
Det svär jag.
Allt hände så snabbt,
som när gnuer skingras när ett lejon kommer.
Först är man en del av hjorden och sedan
sitter ens ben i en toppredators käkar
och alla de andra tänker: "Tur att det inte var jag."
Jag är inte säker på att alla andra tänker så.
Så där. Här har vi saag paneer.
- Och så tandoorikyckling. - Tandoorikyckling.
Och sedan vitlöksnaan.
Det vill jag ha. Tack.
Och basmatiris.
Och en tallrik.
- Om du behöver. - Ja, om jag behöver.
Jag kan ge den till henne.
- Tack så mycket. - Har ni bestick?
- Ja. - Okej.
Tack, Billie.
Tänker du berätta varför det inte är sant?
Eller ville du bara se efter om jag är arg?
Jag kom på Maggie med att fuska för en tid sedan.
Jag brydde mig inte så värst.
Hon
berättade att hon hade en enorm press på sig.
Jag sa till henne...
Jag godkände henne och hon...
Nå ja.
Men jag var inte övertygad.
Inte helt.
Och sedan...
Hennes avhandling.
Vad är det med den?
Vet du inte?
Jag insåg genast. Hon plagierade den.
Hon tog den direkt
från Agambens Homo Sacer.
Hans uppfattning om samtidig subjektificering och desubjektificering
är återgiven närmast ordagrant.
Du måste ju också ha märkt det?
När du tog upp det på middagen,
ville du bara se vad jag skulle säga? Eller försökte du avslöja oss?
Jag ville se hur hon reagerade.
Särskilt i ditt sällskap.
Testa min magkänsla.
Din magkänsla?
Vi gick hem till henne den kvällen.
Jag bad om en sängfösare.
Varför? Varför?
Ja, jag vet.
Det var ett misstag. Ett helvetes stort misstag.
Jag tänkte, att om vi var på hennes revir,
utanför campus, skulle hon vara
mer öppen, mindre på sin vakt.
Jag ville, kanske oriktigt, dumt...
Definitivt dumt.
Se om det jag antog var sant, var det.
Så vi drack drinkarna. Och...
Och i det skedet...
...var jag jävligt nervös.
Du vet ju vilka hennes föräldrar är.
De donerade halva jävla campus, så...
Och då, på eget initiativ, sa hon,
att hennes partner var på resa.
Uppriktigt... Jag vet att det här låter
så brutalt maskulint, men...
jag trodde faktiskt att hon gjorde närmanden.
Jag var helt jävla skräckslagen!
På grund av atmosfären på dagens högre lärosäten.
Så varför gick du då till en kvinnlig students bostad
och drack något hon bjöd på?
Så här i efterhand...
Jag vet för satan!
Men jag var totalt besatt av saken.
Jag måste dela mina misstankar med henne och
låta henne fatta att hon måste stå till svars.
Jag sa att jag misstänkte henne för plagiering
och hon reagerade alldeles...
Alldeles iskall.
Hon nekade. Och sedan följande dag...
Hon fabulerade!
Och är det
hennes ord
mot en livstid av hårt arbete
och goda dåd och stöd för kvinnor inom filosofin,
med tre jävla jobb. Du fattar.
Det tog år för mig att klara av alla skulder och byråkratin.
Jag låter inte det hända. Jag kan inte.
Jag kan inte tillåta det. Jag slet för hårt.
Jag låter inte allt mitt jobb vara förgäves,
för att någon lögnaktig liten slyna
med sina högar av pengar
utnyttjar den här futtiga kulturella stunden.
Säg aldrig det där till någon annan än mig.
De kommer att vilja tala med dig.
Varför med mig?
Hon säger att allt hände efter din bjudning.
Nu när du vet sanningen,
hoppas jag, att du inte tillåter det som är korrekt,
hindra dig från att göra det som är rätt.
Professor Imhoff. Jag väntade inte er.
Hon står inte i kalendern.
Har du en stund, vill jag gärna prata med dig.
Sätt dig, Alma.
Så...
Jag antar att du vet varför jag kom.
En officiell utredning ska göras,
raskt och via de ändamålsenliga kanalerna.
Jag anser det viktigt att jag förekommer dem.
Jag tror att här finns en intressekonflikt,
som skulle hindra mig från att tala antingen opartiskt
eller utan misstanke för partiskhet. För jag tror att jag blir tillfrågad.
En lättnad att du inte kom för tjänsten.
Det är ett jävla minfält nuförtiden, Alma.
Står det fina bara framme för syns skull?
Jag hatar den där Laphroaigsmörjan.
Men det som ser bra ut, ser bra ut
och emot alla odds jobbar jag med utseende
snarare än substans.
Jag har en föreläsning.
Självklart. Ändamål. Inte bara fåfängt sisyfosarbete.
Din sekreterare kanske vill ha en.
Var snäll mot Wendy. Hon tror fortfarande att det hon gör är viktigt.
Den här "intressekonflikten", vill jag veta?
Det är inget sådant.
Bra. Tack och lov.
Så vad då, inofficiellt?
Inofficiellt.
JIHADISMENS FRAMTID ÄR KVINNLIG
Hur många gånger tror du att vi ännu måste låtsas
att dr John Ensler är kapabel till nåt som ens är i närheten av
en upplysande konversation?
Du kom.
Japp.
Jag sa att jag kommer.
Du ser konstig ut.
Du skrämdes. Jag äter ost.
Det här är utspätt rött.
Jag håller en plats.
Ett populärt samtalsämne. Vem hade trott?
Jag blev överraskad.
Jag reagerade illa. Det var inte lätt att höra.
Tänk dig att berätta det.
Jag reagerade på ett felaktigt sätt
som lärare och någon som ser dig som en vän.
Han är där inne, Maggie.
Hade jag vetat, hade jag varnat dig.
Jag har rätt till de här platserna.
Jag har precis samma rätt som han.
Du måste inte gå in.
Okej?
Jag behöver anteckningen.
Jag kvitterar. Vem bryr sig?
Vem bryr sig. Precis.
Jag har
beslutat att anmäla Hank.
Och jag hoppas... Det vore viktigt för mig,
om jag fick ditt stöd.
Rättare sagt ditt vittnesmål.
Om saken går till domstol.
Har du någon jurist?
Ja, på sätt och vis. Vet inte.
Studerar inte Alex ännu?
Hon går andra året och det här vore mer en konsultation.
Gick du till någon klinik för att ta DNA-prov och foton?
Vi borde nog inte prata här.
Ja, jag gick.
Den på universitetet, bra.
Nej, kliniken på Whitney. Och jag
gick dit, men... vet inte. Jag var där.
Jag promenerade dit. Jag var ensam. Det var sent, och
där var några killar, som
stod utanför och glodde på mig.
Jag vet inte.
Jag fick panik. Jag borde inte, men
jag såg en övervakningskamera,
som visar, att jag var på väg dit.
Och jag...
jag gick till dig först.
Så även utan några vissa fysiska bevis,
med inspelningen och ditt vittnesmål
kan det bli ett rättsfall.
Eller hur?
Maggie,
jag såg ingenting. Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag tror dig.
Det vet du.
Jag sa detsamma till dekanen idag.
- Berättade du? - Det gjorde jag,
men jag vet inte hur jag kan hjälpa dig i rätten,
om det går dithän. Jag kunde rentav göra skada.
Hur då?
Det sista du sa till mig den kvällen,
var att han skulle följa dig hem.
Sedan såg jag er i trapphuset, tillsammans
och ni gav er av i bästa samförstånd, om jag skulle kallas som edsvuret vittne.
Ja, men det är inte det jag ber dig om. Utan...
Är allt som det ska?
Ja, professor Angler. Tack.
- Var så goda och sätt er. - De börjar.
Du borde skynda dig.
- Kan jag räkna med dig? - Doktor Hugo Micheron.
Tack! Det är ett nöje att vara här.
Vem höll presentationen senast? Arthur?
Ursäkta mig.
Vad gör du här?
Vem är du?
Hur kunde du?
- Vänta på mitt kontor. - Jag blev sparkad i morse.
Inte suspenderad, utan sparkad.
Vi kan prata, men inte här och inte nu.
Inte här.
Jag berättade sanningen.
Du ignorerade den kallt för att rädda dig själv.
Nu är du paranoid. Vänta på mig på mitt kontor.
Nej.
Nej, jag börjar fatta nu.
En sak jag inte insåg tidigare. Jag trodde
att du och jag var lojala mot varann
med ärlighetens etik, som du så sliskigt lär ut.
Men jag inser att jag trodde för mycket om dig.
Du låter vansinnig nu.
Professor Imhoff?
Är allt som det ska?
Jag vet faktiskt inte, Katie.
Blodet på hennes händer går aldrig bort.
Sluta nu. Allt är bra, Katie. Tack.
Du vet sanningen, men du säger den inte.
För att det skulle inte se bra ut för dig. Du låter dem ruinera mig
fast du kunde förhindra det.
Den makten har jag inte.
Det är inte mitt fel utan ditt.
Så behändigt.
Ja.
Ja, jag vet. Jag föll på mitt eget svärd,
men det var du som höll det.
"Låt oskuldens falska beskyllningar rodna
och tyranniet skälva inför tålamodet."
Jävla fegis!
- Dra åt helvete. - Dra åt helvete!
Dra åt helvete!
Dra åt helvete, allihop!
Dra åt helvete!
Jävla privilegierade bortskämda hycklare!
Alma...
Det hände på riktigt. Jag hittade inte på, eller hur? Det är sant.
Är det sant för dig, är det sant.
Man ser på mig som om jag gjorde något hemskt.
Men han gjorde det. Det var han.
- Vill du ha mitt råd? - Ja.
Säg vad fan jag ska göra, så gör jag det. Jag ber dig, hjälp mig.
Okej. Kom till mig ikväll, så kan vi prata.
Eller inte. Du behöver inte ha alla svaren.
Jag lagar mat. Nå, Frederik lagar.
Blir det bra? Okej?
Okej.
Det är sent.
Om vi skulle börja?
Hon är säkert på väg.
Du skulle börja utan mig, om jag var försenad.
Nu är du barnslig.
Önskar jag hade friheten att vara barnslig i den här relationen.
Vi väntar tio minuter.
Och efter det kommer vi säkert fortfarande vänta.
Antagligen, ja.
Varför?
För att det är artigt, för helvete.
För att du bryr dig mer om att fjäska för en medioker student med rika föräldrar,
än...
Hej. Jag väntade inte dig.
Vem väntade du?
Nå, Maggie, hur artar sig avhandlingen?
Sakta men säkert.
Och vad är det du undersöker?
Det är nog inte särskilt intressant.
Jag vill gärna höra.
Snälla, jag är nyfiken.
Nå väl.
Den...
Den behandlar i huvudsak dygdetikens återupplivande.
Eller den utåt demonstrerade moralkaraktären
som den personliga moralens nya modell,
i motsats till att man följer sociala förpliktelser
och regler eller karmatänkandet. Sådana grejer.
Förlåt om det är förvirrande. Väldigt tråkigt.
Nej, nej. Jag tycker om att höra dig prata.
Hur ofta lagar du doro wat?
Jag är nyfiken. Varför drogs du till dygdetiken?
- Vad drog mig... - Jag menar...
Du tillbringar väl fyra-fem år av ditt liv på det här?
Varför?
Vad är där som fascinerar dig?
Den har blivit väldigt populärt på sistone.
Som du kanske vet eller rentav minns, uppfanns den
på sätt och vis på 60-och 70-talet då samhället radikaliserades
och nu när vi radikaliseras igen, är den intressant.
- Intressant? - Ja. Intressant.
- Frederik. - Sa jag något olämpligt?
Nej, nej. Förlåt mig. Jag inkräktar.
Förlåt. Utan min närvaro
kunde ni damer tala om sådana intressanta ämnen mycket ledigare.
Ursäkta mig.
Förlåt, Maggie. Han är ett arsel.
Vill han få mig att känna mig dum?
Alex ville inte att jag skulle komma.
- Hen är också ett arsel. - Ja, ibland...
- Sluta. - Okej.
Hen tyckte att det kanske förvärrar läget att komma tillbaka hit så snart.
Hon kan mycket väl ha rätt.
Hen tycker inte du är särskilt pålitlig.
Vad tycker du?
Förr tänkte jag att jag kan lita på mig själv, att jag kunde
lita på mina instinkter om människor, om mig.
Nu är jag inte så säker.
Jag anade inte att saken skulle växa så snabbt
eller väcka genklang
hos så många människor. Som att en massa kvinnor textar mig, hejdar mig på campus
med liknande historier och...
En journalist kontaktade mig.
Jag vägrade kommentera,
men hon gav mig sitt visitkort. Jag sparade det.
- Och... - Jag vet inte.
Gör inte det, Maggie. Berätta inte din historia för någon,
som bara vill göra den till något säljbart.
Tro mig, går du vidare med det här,
gör du en anmälan, blir du radioaktiv.
Jag vet att du vill tro på systemets rättvisa, men...
Den högre utbildningen leds av vita män
och de kommer inte att anställa dig,
för att de kommer att frukta
att du gör samma sak mot dem om de ber dig jobba övertid
eller vidrör din axel för länge.
Det, inte ditt arbete,
är det som syns, när de ser på dig. Tro mig.
Och om jag inte vill göra akademisk karriär?
Du måste bestämma vad du bryr dig om, dig själv eller...
Du måste bestämma vad du bryr dig om
eller vad du vill göra för dig själv.
Vilket skulle du välja?
Jag tror att du vet.
Ibland måste man se längre bort.
Kan vi sluta leka fiffiga för en jävla sekund?
Det känns som om du avlägsnar mig totalt
från det som hände mig. Som om du talar i
hypotetiska gåtor om kvinnor i allmänhet, när jag sitter här
mitt emot dig.
- Jag trodde du ville ha mitt råd. - Det ville jag ha.
Jag vill. Jag vet inte. Det är bara så...
Kvinnor bestraffas för att de talar om det
så därför ska jag inte göra det?
Sen då? Kommer han bara undan med det?
Och flyttar till ett annat universitet
och håller tal, skriver böcker
och ligger med andra studenter om igen?
Hank sitter i skiten, så oroa dig inte.
Tycker du att jag förstörde hans liv?
Det sa jag inte.
Har jag inte rätt till det här? Jag menar, det här hände mig,
men får jag inte ens tala om det?
Du kan göra vad du än vill, Maggie.
Men utan ditt stöd.
Jag stöder vilket beslut du än fattar,
men jag tror du söker reparativ rättvisa men det du får är hämnd.
Och jag skulle göra dig en björntjänst
om jag låter dig tro något annat.
Hank ringer
14 missade samtal
Är du ledig?
Det är inte länge kvar.
Till vad?
Fast tjänst. Jag har länge tänkt fråga.
Vill du inte prata om det?
Jag har inte tänkt på det.
Jag tänker på det hela tiden.
För min del hyser jag inga tvivel.
Hej, professorn.
- Ska vi gå? - Ja, vi går.
Jag behöver kissa.
Huka, sitt inte ner.
De är unisex nu
så vi vet inte vem vi ska skylla på för allt piss.
Rika ungar grisar ner.
För att de har tagits om hand hela livet. Så klart.
God morgon.
Ta din drink.
- Ska vi prata om det? - Om vad?
Maggie Resnick af Resnickarna.
Har hon pratat med dig?
Läkarsekretess.
Mycket respektabelt och så satans trist.
Tekniskt är jag inte hennes läkare.
Ibland. Det här är bara oss emellan.
Jag sabbar väl inget mellan er?
Nej.
Jag tror henne. Hank gick nog över en gräns.
Han bröt mot något som Maggie höll heligt.
Studentlärarrelationen.
Jag tycker man kunde argumentera
att då det handlar om en maktbalans,
är samtycke och förmågan att ge det naturligtvis förhindrad
och gör hela frågan närmast onödig.
Men jag har druckit mycket vin.
Jag vet att det här inte är korrekt.
Men efter alla de här åren
har det blivit så satans svårt
att lyssna på de här ungarna, som har fått allting serverat,
världen ska stanna upp vid minsta lilla orättvisa.
Som om de har något ensamrätt till lidandet.
Hur de vårdar varje skymf, varje gupp i vägen,
varje uns av utsatthet
som den enda grejen som ger dem styrka.
Vad hände med att förtränga allt
och utveckla något förlamande missbruk
i trettioårsåldern, som vi andra?
Fattar du?
Spelar de sådant här?
Modigt.
- Vad då? - Morrissey.
Det här är nog The Smiths.
Sak samma. Härlig låt.
Vad tycker du?
Om vad?
Om hela grejen. Studenten, professorn.
Jag tror att det bara var en tidsfråga,
och det är hopplöst banalt. Behövde inte du kissa?
Du pratar aldrig om dig själv.
Du pratar aldrig om ditt privatliv, din familj.
Allt jag vet är det jag hör av Fred.
Tja...
Att tolka mitt behov av enskildhet
som ett behov att dölja något vore ett misstag.
Med all respekt, det är jag inte säker på.
Hör du.
Maggie och jag pratade.
Då nämnde hon sin favoritlärare,
en mentor, kanske hennes Elektrakomplex objekt.
Vi lämnar Jung utanför det här samtalet.
Visst. Nämnda person stöttade inte henne i ärendet,
och denna brist på stöd fick henne att begrunda
lärarens återhållsamhet och ifrågasätta lärarens djupare motiv.
Utan att ändå säga för mycket,
tänkte jag bara att du borde veta.
Och du borde vara redo.
Redo för vad?
Tja, en potentiell motreaktion.
Det är vansinniga tider vi lever i.
Du kan komma och prata med mig när som helst,
officiellt eller inofficiellt,
eller så kan jag ordna med utmärkt hjälp.
Varför lita på en terapeut, som bryter mot tystnadsplikten?
Jävlar. Det där var onödigt.
- Förlåt. - Jag ska...
Kommer strax.
Jag...
Jag ska gå.
Förlåt. Jag är en idiot. Jag betalar vinet.
Jag menar det. Jag ber om ursäkt.
Vem fortsätter spela den här?
Ja, för fan.
1 missat samtal Hank, 1 nytt meddelande Kim
Såg du den här?
I Yale Daily.
Vad då?
"Lovande ung doktorand Maggie Resnick
berättar en alltför bekant historia i egna ord."
"Jag var beredd på hårt jobb,
redo för motgångar
som svart kvinna i en elitistisk, vit, mansdominerad..."
Herregud.
Och Hank.
Jag tycker nästan synd om honom.
Visste du något om det här?
- Nej. - Sa hon ingenting till dig?
Campus är galet. Jag åker till hamnen och jobbar. Jag kommer hem sent.
Var det allt? Upprör det inte dig?
Jag är väl bara en känslokall subba.
Älskling, jag är här.
- Hej! - Där är du.
- Japp. - Puss.
Du är svettig.
Är den ny?
Fick du den av din mamma?
Hon lämnade den väl en gång då hon var här.
Hon ville säkert att du skulle bära den.
Journalisten ringde och gratulerade mig.
Det var ju fint!
Visst. Vet inte.
Det är
på något sätt lite sjukt att... typ
gratuleras för att ha blivit antastad.
Nej. Hon gratulerade dig nog för ditt mod.
Vi pratade ju om det här. Följder kan inte undvikas.
Ditt mod kommer att uppmuntra andra som lider.
Visst.
Det som förvånar mig att när en svart kvinna blir våldtagen,
försöker de vita vända det till att handla om dem
eller bearbeta deras egna grejer.
Eller dra nytta av det i jobbet. Hon menade
att The Times kunde ta upp grejen. Och jag var som att...
"Snyggt?" Och... "Grattis till ditt Pulitzer eller något."
Får jag?
Låt mig komma nära dig.
Hon har inte ringt.
Din mamma?
Hon har inte sagt ett ord.
"Falskt alarm?"
"Flickan som beskyllde en familjebekant för våldtäkt säger sig hittat på allt."
För tre somrar sedan
- Kim är inte inne. - Jag ska bara...
Gå in. Jag meddelar att du är här.
- Bra, du är här. - Förlåt att jag är sen.
Jag måste förhöra Donna
i ärendet att hon åt upp och sedan ljög att hon inte åt min yoghurt
för 50:e jävla gången.
Vad står på?
Ingenting. Jag måste gå.
Klockan är inte ens sju. Vi sa efter halv sju.
Jag trodde att jag hade mer tid.
- Du ville träffa mig. - Det är inget viktigt.
Vi ses senare.
Alma Imhoff, 13168.
Det här är narkotikaklassat. Jag måste få farmaceutens godkännande.
Ett ögonblick.
Mår du bra?
Mrs Imhoff?
Jag måste bara kolla en sak.
Nakna flickor vill leka med dig. Ladda ner nu.
Herregud. Frederik, kan du dämpa musiken?
Frederik!
Snälla, kan du dämpa musiken?
Tycker du inte om min älskade Adams?
Jag tycker om kaffe.
Igår kväll var trevligt.
Vi har inte sovit så nära varann
sedan jag vet inte när.
Det var trevligt.
Du ser annorlunda ut när du sover.
Eländig?
Som när vi träffades.
Jag var 29 när vi träffades.
Du var så vacker.
Frederik...
Frederik.
Vad då?
Va? Va? Va?
Vi har inte varit intima på månader.
Stör skägget, rakar jag av det.
Är det magen, tar det lite mer tid.
Eller för att jag inte tillhör filosofiska institutionen?
Du är min man. Jag gifte mig med dig.
Jag vann slaget, men förlorade kriget?
Jag är kvar, inte sant?
Hur går det med avhandlingen?
Färdig, mer eller mindre.
Färdig? Färdigt färdig. Oj då.
MAGGIE Kan vi prata?
Det är orsak för kalas.
Hela personalen kallas till möte idag.
Kanske vi...
...kunde bjuda in lite folk, eller
gå ut?
Kanske? Ut på stan?
Vad du än vill?
Visst, det låter bra.
Kim, det är Alma. Ring mig.
Vi kunde ha pratat hemma hos mig.
Jag ville inte riskera att behöva vittna.
Alex är ju inte en "riktig jurist".
Hon tycks tro att hon är det. Vad ville du prata om?
Jag vill inte att du blir arg.
Jag vet inte varför jag tog den...
Det var en konstig, impulsiv grej.
Men jag kan inte låta bli att undra,
om det som hände mig, hände dig också...
Varför berättade du inte?
Kan jag få den?
Översatte du den på nätet?
Jag antar att det är omöjligt att behålla något privat nuförtiden.
- Du vet ingenting om mig. - Och vems fel är det?
Du är inte berättigad
till någon information om mig i mitt liv.
Och ändå vet du så mycket om mitt.
Jag har inte bett dig om något.
Men du tar det likväl.
Först trodde jag det berodde på
att vi stod varann nära eller att jag intresserade dig som människa.
Men nu undrar jag om det var
någon sorts vampyraktig fixering
att låta mig förblöda medan du inte gav mig något i gengäld.
Tack. Jag har redan en make.
Är det så du behandlar dem som bryr sig om dig?
Jag berättade för Kim.
Du borde faktiskt prata med någon om det här.
Jag försöker hjälpa dig.
Nej. Nej.
Du... försöker övertyga mig
och dig själv om att intrång i mitt privatliv
var moraliskt rätt, för att du hade rätt.
Lämna mig i fred, Maggie.
Gå.
Gå!
Satan. Kim, Alma här. Jag ringer för 15:e jävla gången.
Fan!
Adorno skriver i sin Minima Moralia:
"Det finns inget rätt liv i det orätta."
Vad är det han menar?
Okej. Det han säger är att
det inte finns något rätt liv i en orätt värld.
Vi tillhör den här världen och dess villkor
eller så vet vi vad som är rätt, därför överger vi samhället.
Varför då alls försöka agera moraliskt om det är omöjligt?
Är inte det bara nihilism?
Jag tror att
Hanna Arendts analys av Odysseus paradox kunde vara relevant.
Odysseus sitter i feniciernas domstol,
och
en blind skald...
Aoidos.
Aoidos. Exakt.
Aoidos börjar sjunga berättelsen om Troja och en hjälte, Odysseus,
som han inte vet att sitter framför honom.
Och plötsligt börjar Odysseus gråta.
Och Arendt säger:
"Förstås grät han aldrig innan
han hörde vad som verkligen hade hänt."
"Bara genom att lyssna på framställningen förstod han dess verkliga betydelse."
Vad tror du att det betyder?
Att Odysseus inser att han är en hjälte
först då han hör berättelsen av någon annan.
Inte bara vem som helst, utan "den andra",
en blind skald som inte kan se utåt, endast in i sig själv
och ser därför ännu mer.
Kan ett sådant möte med "den andra"
kan lindra nihilismen och ge en känsla av linearitet?
- En mening? - När du säger "den andra",
vem syftar du på?
Var inte så bokstavlig. Att försöka
förändra den filosofiska "andra" till en socialpolitisk binaritet
är som en svettig turist på ett modernt museum
som säger att hans unge kan måla som Pollock.
Det är omoget och bakåtsträvande och missar hela jävla poängen.
I det universella mänskliga tillståndet...
Av en...
Katie?
Förlåt. Jag förstår inte.
Vilken
del av argumentet du hjälpte till att forma, förstår du inte?
Jag tycker
att det verkar som om
du godkänner bokstavligen, inte konceptuellt,
att förfrämliga någon trots att du skenbart försvarar motparten.
Du fattar väl att det här är filosofi?
Vad är det du tror att vi gör här?
Det som är fel
med din fråga, och därför gillar jag den inte,
är att du förmodar att jag hänvisar till något ont med "den andra".
Medan det är i verkligheten är du som instinktivt och undermedvetet
- drar den slutsatsen. - Jag tror...
Tänk inte, Arthur!
Du, Katie,
försvarar en symbolisk skalds människorätt
medan du i verkligheten inte låter "den andra" existera,
för att du anser att erkänna skillnaden,
att nämna den, är orätt.
Så vad är då rätt?
Vad skulle göra dig nöjd?
Borde vi bygga ett samhälle enligt dina egna definitioner?
Borde jag bygga en värld
för dig, där alla kanter är avrundade?
Fodra din utvalda cell med mysigheter och varningar för precis allt?
Det är inte det jag är här för. Jag är för satan här för att undervisa. Fattar du?
Jag fattar.
Bra.
Fint.
Bra.
Marcus. Jävla Marcus är här. Vill du tillägga något?
Nej, professor Imhoff.
Okej.
Jag hade ingen lust att kalla till möte
och ni hade säkert inte lust att komma.
Ett allvarligt brott mot Yales värden har skett.
Sannerligen en väckarklocka för mig och för oss alla.
Som många av er vet,
har en kvinnlig doktorand presenterat anklagelser mot en manlig professor.
Professor Imhoff.
Kan du stanna kvar ett slag?
Det är ingen idé att dra ut på det här.
Det har kommit till vår kännedom, att du hämtat ut ett recept
i dr Sayers namn som hon inte har ordinerat dig.
Ursäkta?
Apoteket Walgreens flaggade receptet
eftersom det inte fanns digitalt.
När dr Sayers insåg vem som hade hämtat ut det, vände hon sig till oss.
Jag vet inte vad ni pratar om.
Det finns ett ganska vattentätt pappersspår.
Kim gör ingen brottsanmälan, men vi måste bestämma
vilka disciplinära åtgärder att vidta.
Vi kan väl säga att diskussionen om fast tjänst är
pausad.
Pausad?
För gott.
Det är fascistiskt. Men det står i tidningen...
Alma, vad gör du här?
- Jag vill prata. - Det är ingen bra idé. Maggie?
Har du ingen dunkel protest du kan uppröra dig över offentligt?
Okej, det är lugnt. Ingen fara.
Det är ingen fara.
- Maggie... - Hen... gå din väg.
Ingen fara, tro mig.
- Borde vi gå dit? - Behövs inte.
Alex har nog rätt.
Vi borde väl inte prata så här.
Folk brukade kalla dig min skugga.
Frederik sa det hela tiden.
Att du kopierade mina manér och mitt sätt att klä mig.
Du kan sluta.
- Ska vi skriva det här i rapporten? - Japp.
Vad sa hon?
Jag vet att du har känslor för mig.
Vad gör du? Alex är där borta.
Frederik misstar sig om en massa saker,
men han har haft rätt om dig.
Du är den värsta sortens medelmåttiga student
som skulle ha alla chanser till framgång,
men ingen talang eller lust till det.
Ändå går så många resurser,
andra människors tid, till spillo för dig.
Inte minst min egen. Och din avhandling,
så uppenbart plagierad,
osar av lättja,
tillsammans med ditt desperata hopp om
att du skulle vara värd dina ansträngningar.
Okej.
Jag vet inte vad du tror
- du tror att du pratar om... - Bespara mig.
Jag ber dig.
Jag är inte bekväm med att ha det här samtalet.
Allt handlar inte om vad som är bekvämt för dig.
Allting ska inte vara ett varmt bad för dig
att sjunka ner i, somna och drunkna.
Döden ger inga belöningar
för hur jävla mycket man har lidit i livet.
Du har skapat ett liv som döljer
dina slumpmässiga privilegier, behov av bekräftelse,
din desperata önskan att imponera.
Jag har åtminstone självrespekt nog
att visa öppet vad det är jag vill. Men du?
Allt är bara lögner.
Du bor i en lägenhet, som är tio gånger billigare än vad du har råd med.
Du har inget gemensamt med din partner,
men hens identitet intresserar dig.
Du fjäskar för mig, för att du tror att min tillgivenhet
ger dig trovärdighet, en annan adoptivmamma
i stället för din egen outhärdliga. Allt är bara lögn.
Inget under att alla tror att du ljög om Hank också.
Satan.
Din subba! Du vet inte vad du har gjort.
Nu räcker det. Vi går.
- Är du i okej? - Visst.
- Är du okej? - Ingen fara.
- Vad fan sa hon? - Ingen fara.
Helvete. Nu drar vi.
Vi drar härifrån.
Tack.
Det här var ju pinsamt.
Hur länge har du varit här?
Idag?
Jag har kommit och gått.
Hur fick du tag på nycklarna?
Varför är du här?
Det är min lägenhet.
Du gav mig nycklarna förra julen, då min syster hälsade på.
Jag gav dem aldrig tillbaka.
Jag har haft en skitdag. Vill du ha en drink?
Visst.
- Vill du ha? - Nej, tack.
Eller, jo.
Titta nu på oss.
Två Ikarosar.
Du har hört.
Nyheter sprids snabbt.
Senast jag kollade, lever vi ännu.
Vad är livet värt när ens levebröd tas ifrån en?
Det känns som att jag har gått och väntat på det.
Jag trodde att min inre ruttenhet skulle
bli synlig för andra innan jag lyckades utplåna den.
Sagt som en sann kvinna.
Jag har aldrig känt mig rutten.
Sagt som en riktig man.
En man du en gång älskade.
Japp.
Jag visste jag hade rätt om det.
Ändå ville du höra mig säga det.
Jag är en simpel man.
Jag vill att mina känslor blir besvarade.
Älskade du mig?
Det har jag ju sagt.
Jag sa det.
Otaliga gånger.
Känslan dog aldrig ut.
Inte för mig.
Varför tror du jag är här?
Du är inte det.
Vad då?
En simpel man.
Maggie slog mig.
- Hur sa? - Eller gav mig en örfil.
Gav dig en örfil?
Det var som fan.
Jag önskar det var tvärtom, men...
Tja, jag bagatelliserade alla hennes livsval
och jag sa att jag kände till plagieringen
- så hon hade en anledning. - Sa du det jag sa till dig?
Nej. Jag kände till avhandlingen innan du sa nåt.
Det var tydligt, när man såg den.
Så du visste?
Visste du hela tiden?
Varför sa du inget till mig?
- Jag tyckte inte det var viktigt. - Du
tyckte inte det var viktigt?
Vad skulle du ha gjort?
Sammanbundit två oberoende saker och anklagat en ung kvinna,
som anklagade dig?
Du griper efter halmstrån. Du låter desperat.
Jag är en desperat man. Jävligt desperat!
Du hade bara gett dem mer rep.
Om de bara hade fört mig till galgen.
Hellre det än att låta mig dö i glömska.
Vet du hur många gånger
jag har funderat på att hoppa i hamnbassängen?
Inget av det jag har gjort kunde ha förändrat...
Det vet du inte. Det vet du inte!
Det kan du inte veta.
Tror du att jag gjorde det?
- Vad då? - Att jag våldtog henne?
Du flirtade med alla.
Flirtade? Ja, jag flirtade.
Än sen då? Med vilka alla?
Med alla dina studenter.
Du kunde ha knullat vem som helst.
Är du svartsjuk? Är det...
Jag är osäker.
Jag gjorde det inte.
Som den idiot...
Den enda jag bröt mot reglerna med,
var du.
Fan.
Satan! Satan.
Herregud!
- Fan! - Du är en idiot.
Få se.
Jösses!
Du...
Du är en idiot.
Hank...
Sluta. Snälla...
Hank.
Sluta!
Släpp!
Herregud.
Försvinn.
Det här var ett misstag. Försvinn.
Jag ber dig.
Försvinn.
OKÄNT NUMMER
FRANK IBSEN Du måste titta på det här snarast
Maggie Resnick talar ut
Dotter till miljardärdonatorer talar ut om "mentor"
Där är hon!
- Professorn. - Titta där.
- Där är hon! - Professorn.
- Kom. - Professorn!
- Professorn! Vi vill bara... - Anser du att Yale bär ansvaret?
Vi vill bara diskutera.
Vi vill bara att någon tar ansvar.
- Vi vill ha rättvisa. - Förlåt mig, jag...
Tror du på Maggie Resnick?
Kan du säga att...?
Vi vill se ansvar.
- Tänker du ge ett uttalande? - Nej...
- Jävlar. - Är hon okej?
Inte vet jag. Jävlar.
Ge henne utrymme.
Vi rörde henne inte. Jag lovar.
Hon föll bara ihop.
Hej.
Hur mår du?
Som skit.
Flera perforerade magsår gör att det känns så.
Läkaren sa att du måste ha haft mycket ont.
Varför sa du inget?
Du...
har fått en massa samtal.
Från samma nummer.
Och...
Det går över.
Det kommer en annan katastrof, och så glöms allting bort.
Läs den för mig.
Jag...
Snälla.
"Resnick hänvisar till 'den feministiska generationsklyftan'
och säger 'Alma fick kämpa för allt hon borde ha fått
men hon kan bara föreställa sig framsteg på det sätt hon själv uppnått dem
genom att underordna sig den förtryckande patriarkala agendan."
"Alma svek mig som lärare, men även som kvinna,
som mentor. Och nu är jag ytterligare en svart kvinna,
som hoppades på jämlikt och rättvist erkännande
av en vit kvinna,
men fick bara tokenistiskt undertryckande."
Vi kan kämpa emot, inte sant?
Skriva ett genmäle eller något.
Jag vill berätta något för dig.
Jag berättade att som barn
att min fars bästa vän utnyttjade mig sexuellt.
Inget av det är sant.
Vi var förälskade.
Han var så vänlig och stilig.
Jag bara stirrade på honom.
Ibland gick jag
till pappas jobb bara för att få se honom.
Jag kunde inte koncentrera mig i skolan.
Skolan, mina vänner,
allt kändes bara så
betydelselöst.
Utom han.
Bara han kändes verklig för mig.
Han kysste mig första gången när jag precis hade fyllt 15.
Och...
När...
Kanske ett halvt år senare.
Han tyckte jag var för ung, men jag insisterade.
Det var mitt livs lyckligaste tid.
Sen sa han plötsligt
att han hade träffat någon annan, och
någon som var mer passande.
Han började
ta med henne till mina föräldrars fester.
Han presenterade henne för mig
som om han ville bevisa, hur lite han brydde sig om mig.
Det var väldigt grymt.
Så jag hittade på en historia,
som jag visste skulle orsaka mest skada.
Tre år senare tog han livet av sig.
Jag hade redan dragit tillbaka berättelsen, men
det hade ingen betydelse.
Jag ville såra honom, som han sårade mig, och det gjorde jag.
Alma, du var
mycket ung.
Unga flickor vill uppleva vuxna saker
tidigare än de är redo för dem.
Och det är alltid den vuxnas uppgift
att beskydda barnets oskuld.
Nej.
Jag gav inte honom något val.
Det finns alltid ett val.
Det spelar ingen roll, om du ville ha honom
eller slängde dig på honom.
Han borde ha avvisat dig genast.
Nej. Det gjorde han.
Han avvisade mig.
Jag utplånade en god man med en lögn.
Alma.
Det var ingen lögn.
Du tänker fortfarande
att han inte gjorde något fel.
Du anklagar dig själv.
Tror du att du kan tillåta dig se sanningen i det?
Sanningen
är den att jag älskar honom.
Och jag älskar dig.
FEM ÅR SENARE
De kan flyga milsvida
och landa på ett hustak och tända en ny eldsvåda.
Dekan Imhoff? Mötet klockan fyra. Du bad mig påminna.
Tack, Peter. Jag ska strax gå.
Förskräckligt, inte sant?
Verkligen.
Hej, Alma. Hoppas det är bra.
En drink om två veckor?
Meta, Facebooks och Instagrams moderbolag
ämnar avsluta sitt mångfalds-
och inkluderingsprogram. Tidigare i veckan
meddelade Meta att man avslutar faktagranskningen
i USA.
Förlåt att jag är sen.
- Jag beställde utan dig. - Ingen fara.
Vinet är överraskande gott.
Jag dricker inte längre, så...
- Ingen dricker längre. Trevligt att ses. - Visst.
Du har inte ändrats.
- Du ljuger. - Nej.
Folk som bara lever för en sak, verkar inte åldras.
Vet du, det var hit Hank brukade ta med oss.
Det var hans bord, där borta.
Ibland undrar jag fortfarande var han är.
Han rakar in pengar, lobbandes för någon demokrat.
"Intellektets dödsklocka är politiken."
Så brukar Frederik alltid säga.
- Är ni fortfarande ihop? - Vi är fortfarande ihop.
Och Alex?
Det går bra, vad jag har hört.
Är visst på väg att bli partner i någon byrå.
Jag läste din artikel.
Jag tyckte den var väldigt smart. Din bekännelse, din botgörelse.
Den var välskriven.
Den var skriven för att ge dig det du ville.
Och du då? Är du gift?
Förlovad.
- Grattis. - Ja.
- Vem är den lyckliga... - Nia.
Hon är fantastisk.
Så intelligent och... Vill du se?
Visst.
Oj då. Hon är fin.
Hur gammal tror du hon är?
43.
Hon är intendent på New Whitney.
Du kan bläddra i dem.
Vet du vad...
Jag slösade tid på att önska att du skulle misslyckas
för att det kanske skulle göra oss kvitt.
Det spelar nog ingen roll längre,
men jag sårade dig och jag ber om förlåtelse.
Jag vet inte om du väntade mer, men...
Det är trevligt att höra.
Jag var mer förvirrad än något annat då.
Visste inte om jag ville vara dig eller med dig.
Och nu?
Jag visste alltid att vi är olika,
men nu vet jag att det är bra.
Jag vill leva och uppleva,
och inget påverkar dig.
Jag förlorade allt.
Och titta på dig nu.
Tycker du att jag är en dålig människa?
Spelar det någon roll?
Jag gav upp tanken på hämnd för länge sedan.
Men jag är nyfiken...
Efter allting, är du...
Är du verkligen lycklig?
Ja, det är jag.
Det är jag glad för.
Du gjorde det.
Du vann.
Notan, tack.
Tack!
Undertexter: Saliven Gustavsson