Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Csak kövessen!
A VARRÓSZOBA
SZIGORÍTOTT FEGYHÁZ LICKING, MISSOURI
ÍTÉLET: 25 ÉV
A 129-eset, legyen szíves!
FOGVATARTOTT NEM KEZDEMÉNYEZHET KOMMUNIKÁCIÓT A MEGFIGYELŐ-SZEMÉLYZETTEL
Nyolc éve vagyok börtönben.
Még 14 évig leszek itt szándékos emberölés miatt.
Ez a hely olyan,
akár a dzsungel.
Szóval muszáj kicsit keményebbnek mutatkoznom.
Azt hiszik, veszélyes vagyok. De ha nem ezt gondolnák, végem lenne.
Egy szigorított fegyházban így működnek a dolgok.
Nem tűröm, hogy bárki az utamba álljon.
De ez csak álca.
Mert ahogy belépek ezen az ajtón, más érzések kerítenek hatalmukba.
- Mi a pálya? Jó reggelt! - Használd a színes cérnát!
HELYREÁLLÍTÓ IGAZSÁGSZOLGÁLTATÁSI SZERVEZET (HISZ)
A VARRODÁBAN DOLGOZÓ FÉRFIAK EGY BÖRTÖNVARRODAI PROGRAM RÉSZTVEVŐI.
SZÜLETÉSNAPI TAKARÓKAT KÉSZÍTENEK
A KÖRNYEZŐ MEGYÉKBEN ÉLŐ ÁRVA GYERMEKEK RÉSZÉRE.
- Használnom kéne a vágóasztalt. - Ez lesz a központi elemem.
Fehérre vagy szürkére gondoltam. A takaró elején is van szürke.
Azt hiszem, pont most jött egy jó kis szürke anyag.
Ha majd lesz egy kis időd…
kéne erre egy név, aztán már steppelnénk is.
- Mit írjak rá? - Itt van.
- Bordó jó? - Nem, piros kéne.
- Sötétebb piros? - Igen.
Oké.
Ezt ide felrakjuk.
Helló! Hogy vagy?
A program résztvevői árva gyerekeknek varrnak takarókat.
JIMMY QUEEN 16 ÉVES
Ez egy önkéntes munkalehetőség a hét öt napján, 07:30-tól 15:30-ig.
Itt nem mindenki szabadul. Van, aki sosem térhet haza.
De így ők is tudják a közösséget szolgálni.
Öt hónapja kaptuk meg az árva gyerekek listáját.
Feltűnt, hogy az egyik ifjú hölgy ugyanaznap született…
ÍTÉLET: ÉLETFOGYTIGLAN
…amikor én is.
És ez nagyon megérintett.
Szóval elkezdtem varrni a takaróját.
Ezek a gyerekek folyton azt hallják, hogy nincs jövőjük, nem számítanak.
Én viszont ezzel azt üzenhetem nekik,
hogy mi igenis törődünk velük.
Már láttam is magam előtt a kész takarót.
Ehhez nincsenek anyagaim.
- Ilyet nem tudok csinálni. - Ez csak egy kép.
Ez elképesztő. Illik hozzád. Gyönyörű.
- Szeretem az ilyen mintákat. - Gyönyörű.
- Az. - Igen.
Nahát!
Ez a takaró a ’60-as évek stílusát idézi majd.
Amint kész lesz ez a rész,
ez kerül majd mellé.
Hoppá! Másik oldal.
Ez itt lesz.
ÍTÉLET: ÉLETFOGYTIGLAN
Ez pedig ide jön.
A takarón lesz kilenc olyan rész, vagy ahogy mi hívjuk, blokk,
ami 81 kisebb részből áll majd.
Aztán lesz 12 téglalap alakú blokk, amit 99 kisebb elem alkot,
és végül a takarónak lesz négy nagy blokkja is,
ami egyenként szintén 99 elemből áll majd.
Ez így összesen több mint 3500 darab, és ez csak az egyik oldal.
Most március van, és május 1-jéig el kéne készülnöm.
Szóval… reménykedem.
FIGYELEM!
HA LEVESZEL VALAMIT A POLCRÓL, RAKJ RENDET MAGAD UTÁN!
Először a vágást tanítjuk meg,
de az első feladat mindig egy rácsvonalas tervrajz elkészítése.
Minden más csak ezután következhet.
Én hiába látom magam előtt a kész takarót, nem tudom lerajzolni.
Rickytől ezért kapni fogok, de sokszor egyből vágni kezdek.
Aztán…
az éjszaka közepén felébredek,
és akkor kezdem a tervezést.
Nem használok mintákat. Nem szeretek másolni.
Olyan színeket választok, amik jól mutatnak együtt.
Én így szeretem csinálni. Ez az én módszerem. A saját technikám.
Azzal kezdem,
hogy kivágom a középső elemet.
Ez általában egy 80-szor 130 cm-es darab.
Amikor ez megvan,
még megtoldom 80 cm-rel
a 130 cm-es részt, így lesz 210 cm hosszú a takaró.
ÍTÉLET: 21 ÉV
Én még nem igazán vagyok jártas a témában, mivel nemrég kezdtem.
Mit csinálsz ezután?
Befejezem ezt a két sort, aztán ezt a sort felvarrom ez alá.
Ezt még nem tudom, hová kéne raknom.
Ügyes vagy. A sarkoknál sem bomlik szét a varrás.
Nálunk egyfajta kaotikus rend van.
- Kinél van a textilvágó? - Idehozod?
Mint mikor egy rajzfilmben megjelenik egy mókás figura,
és csak úgy repkednek körülötte az ollók meg a papírlapok.
Valami nem stimmel.
- Ez így nem jó. - Ezt hogy csináltad?
Az ember csak vág, varr és vasal. Egymás után, újra és újra.
Aztán jöhet a következő lépés. A takaró hátoldala.
Ez lesz a pillangós takaró hátulja.
Mehet is a steppelőszobába. Ott majd befejezik.
Figyelem, mindjárt kész!
Na nézzük!
- Jól néz ki. - Igen.
Meg is van. Feltekertük.
Egy kis közösség vagyunk egy nagy közösségben.
- De jól néz ki! - Ezek nagyobbak.
Kicsit felpörögtem.
A HISZ varrodáján kívül ugyanazt csináljuk, amit a többiek.
De nekik fogalmuk sincs arról, milyen érzés itt lenni.
Ezt ők nem érthetik. Ezt csak mi értjük.
Imádok itt lenni ezekkel a srácokkal. Mindegyikükkel.
Összhangban vagyunk, együttműködünk.
És mindenkinek más a stílusa.
Fred a színeket szereti.
Ez ide jön.
Jimmy a csillagokért rajong.
Ez gyönyörű.
Rod válogatja az anyagokat.
Nekem ez a világom. A pillangók.
Megmutathatom, amit csináltam?
Ezt a múlt héten készítettem.
Egy lánynak.
Ezt én csináltam.
Ha húsz centis oldalakat akarsz,
akkor vágj le
innen is egynyolcadot, meg innen is, vagyis az egynegyedét.
- Úgy jó lesz? - Úgy tökéletes lesz.
- Ezt nem tudtam. De már értem. - Bizony.
Ricky jó tanár.
Vele egy hét után olyan takarót csinálsz, amilyenről álmodni sem mertél volna.
Ha segítségre van szükséged,
vagy valami újat akarsz tanulni, Ricky a te embered.
Azelőtt sosem varrt, és szeretné megtanulni a technikát.
Ez elég jól sikerült.
Ez az ő takarójából, meg még egy csomó másikból készült.
Fogtam, feldaraboltam őket, aztán újra összevarrtam az elemeket.
Ő a mester.
A szenszeitől tanulunk.
Itt a legtöbben valami nagy hülyeséget csináltak.
És most valamiféle… hogy is mondjam…
célt keresnek.
Csak óvatosan! Lazítsd meg, és tekerd!
Így van készen.
Imádom ezt csinálni.
Jó érzés árva gyerekekről gondoskodni. Ezt szeretem a legjobban.
Ha lányokról van szó, rózsaszín, lila vagy zöld színvilágban gondolkodom.
A fiúknál fekete, sárga és kék színekben.
Csak kikapcsolok, és varrok.
Én ezzel szakadok ki innen. Ilyenkor szabad vagyok.
Ha varrok, olyan, mintha itt sem lennék.
AZ ÉLET ALAPELVEI NAPI BIBLIA
Nem mindenki dolgozhat itt.
Csak olyanok, akik nem szegnek szabályt.
Próbálok nem gondolni arra, amit odakint elkövettek.
Emberként bánok velük. Hiszen emberek.
Édesanyám miatt kezdtem el varrni, ő volt a legfőbb inspirációm.
Az ő édesanyja, a nagymamám
minden ruhát és takarót foltvarrással készített.
Szóval én ezt a gyerekkoromból hozom.
Még fiatal voltam, mikor lecsuktak.
Tedd oda az ujjad! Tartsd meg! Ott, a sarkánál. Most szépen…
Most 64 éves vagyok.
Húszévesen kerültem börtönbe.
Egy idióta voltam, és mindent elszúrtam.
Pedig nem volt rossz családi hátterem. Rendes szüleim voltak.
Jó életem volt.
De az ember rossz társaságban nagy hülyeségekre képes.
De ez már a múlt.
Jeremiah most először készít takarót.
ÍTÉLET: ÉLETFOGYTIGLAN
Ha megnézzük a sarkokat,
látszik, hogy minden tökéletes.
Az első takaróm.
Ez azt jelenti, hogy jó munkát végeztem.
Anya most büszke lenne rám.
Igen.
Hoppá! Másik oldal.
Húzd ki teljesen!
Már lassan 38 éve vagyok itt.
Ahogy telik az idő, az ember egyre többet gondol a családjára.
És valahányszor rájuk gondol, szembesül az igazsággal.
Mindazzal, amit tett.
Drogfüggő voltam.
Nekem az alkohollal voltak gondjaim.
A húszas éveimben jött a mélyrepülés.
Akkor kerültem be ide. Gyilkosság miatt.
- Én vállalom, amit tettem. - Én is. Száz százalékig.
- Szóval… - Felelősséget kell vállalni.
- Igen. - Kár, hogy ezt korábban nem így láttuk.
És nem tettük meg.
Még mielőtt ide jutottunk volna.
De le kell nyelni a keserű pirulát.
Erről szól a megbánás.
Így 30 év után…
ez egyszerűen…
Igen. Nem is tudom.
Édesanyám nagyon sokat jelent nekem.
Szóval ez nehéz.
Nehéz erről beszélni.
Srácok, jött egy csomag!
Oké, mi van a dobozban?
Azt mondta, jött egy csomag.
Minden, amit kapunk, adomány.
Ha nem lennének jószívű emberek, akik adományoznak,
nem tudnánk ezt csinálni.
Ezen a polcon főleg gyerekeknek való anyagok vannak.
Van ilyen rajzfilmes-fánkos,
hangjegyes, zongorás.
Ezek itt kajások. Van mogyorós, szalonnás, ilyenek.
Ez a töltelék a súlyozott takarókhoz és mellényekhez,
amit az autista gyerekek kapnak.
Ide a fiúk nem jöhetnek be, mert itt tartjuk a szerszámokat.
Az ollót, a textilvágó kést.
Ők úgy hívják, a bökőket.
Csupa olyasmit, aminek hegye van.
Nem lenne szerencsés, ha ilyenekkel rohangálnának.
Mikor reggel bejönnek, aláírják a szerszámnaplót.
Ott van például Potter, ez az ő szerszámos táskája.
Az ő nevén van.
A leltárból kiderül, mit vitt el.
Így ha Potter kimegy innen, és eltűnik a táskája, ő lesz a felelős.
De szerencsére még semmi sem tűnt el.
Még fiatalon tanultam meg varrni, de akkoriban kárpitozással foglalkoztam.
Saját kárpitosműhelyem volt.
Ilyesmiket sosem varrtam. Csak bőrrel és műbőrrel dolgoztam.
A bőrt és a műbőrt húzni, feszíteni kell.
Ez sokkal puhább.
Hoppá! Ezt elszúrtam.
Csak egy apró baki.
Nagyjából másfél hét volt,
míg a kezem hozzászokott ezekhez a finom anyagokhoz.
Jól van. Most megyek, és kivasalom.
Csináltam egy másik lepkés takarót is,
ami tényleg csoda szép lett.
Szentjánosbogárnak neveztük el a színvilága miatt.
Gyönyörű lett.
FEKETE ÉS BÜSZKE
Anyám imádta a pillangókat.
Bizony. Ezért rajongok értük én is.
Ha pillangómintával dolgozom, mindig rá gondolok.
Azt mondta, azt szeretné,
ha örökre hátat fordítanék annak, aki régen voltam.
Ha elengedném a haragot, és türelmesebb,
megértőbb és empatikusabb lennék.
Ha valaki valami rosszat tesz velem, az nem jelenti azt,
hogy vissza kell vágnom.
Ez lehet, hogy kicsit furán hangzik,
de mikor hazatelefonálok, a hangom mindent elárul a szeretteimnek.
Amikor beszélgetünk, mindig elmondják, hogy mennyire megváltoztam.
És ez így is van. Megváltoztam.
Csupa pillangó.
Látszik, hogy profi lett. Tökéletesek a háromszögek.
VÁGTASS!
Fáj a fejem.
Van gyógyszered?
Egy egész doboz kéne.
Csak nézem ezt a sok színt meg mintát…
és fogalmam sincs, mit csináljak.
Ez…
Amikor…
Már öreg vagyok, szóval össze kell kapnom magam.
Még 17 ilyen bonyolult blokkom van, amit meg kéne csinálnom.
Egész éjjel rajzoltam.
Amikor nagyon kattogok valamin, felkelek, és rajzolok.
Két hét múlva kész kell lennem,
szóval minden perc számít, ami nagyon nyomasztó.
Francba!
Elszúrtam.
Minden sort rossz oldalánál varrtam össze.
Szét kell szednem az egészet,
meg kell fordítanom a sorokat, aztán újra össze kell varrnom őket.
Szóval szétszedem ezt a két nagy négyzetet,
megfordítom, aztán újra összevarrom.
Ezzel nem kalkuláltam, de…
Néha kicsit stresszes ez a meló.
Ez elég nagy szívás.
- Előbb ki kell vasalnod. - Gyorsan megcsinálom.
- Oké. - Vagy ahogy sikerül.
Jól van. Szerintem hamar megleszel.
Amikor a retró takarómmal kezdtem kicsúszni az időből,
Potter a segítségemre sietett.
Remekül csinálod. Nézzenek oda! Minden részlet tökéletes.
Villámgyorsan kész lett.
Teljesen ledöbbentem.
Az első kettővel megvagy. Ezeket tedd félre!
- Kettesével csináljam? - Igen.
- Oké. - Ügyes vagy.
Kész vagyok.
Ha visszamehetnék az időben, azt tanácsolnám magamnak,
hogy figyeljek oda másokra, és akinek csak tudok, segítsek.
Erre…
még 2000-ben döbbentem rá, amikor elveszítettem a fiamat.
Tizenöt évesen halt meg.
Szív- és tüdőátültetésre várt.
Én meg 40 évesen ide voltam bezárva.
Szörnyű bűntudatot éreztem.
Az ittlét és a munka
segít lekötni a figyelmemet.
Mert ha koncentrálok, akkor nem gondolok másra.
- Megéleznéd az ollómat? - Hamar elhasználódnak. Elkopik az élük.
Olyan volt, mintha kicsorbult volna.
- Meg ne próbáld! - Majdnem bedőltél.
Jó ég!
- Mindjárt lyukat vág a karodba. - Rickyt le kéne kötözni.
- Ja. - Kap egy súlyozott mellényt.
- Attól majd lenyugszik. - Valamivel meg kell fékezni.
- Jól áll, Ricky. - Kösz, Rod.
Csak egy perc.
Szuper próbababa vagy.
Ez egy háromkilós mellény. Egy 30 kilós gyereknek is jó.
Ezt itt mind egy autista suliba küldjük.
Ez itt…
pár válaszlevél azokról a helyekről, ahová mellényeket küldtünk.
Ez például így szól: „Üdv! Az intézményben dolgozom,
és ismerem a srácokat, akiket megajándékoztak.
A legidősebb azt mondta, ez élete legszebb karácsonya.
Nagyon örült.
A legfiatalabb gyerek, aki súlyosan autista, imádja a mellényét.
Azóta a nappalit már a saját játszószobájának tekinti.”
Azt írja, köszöni az ajándékokat, végtelenül hálás értük,
és sosem látta ilyen boldognak a fiúkat.
Nagyon megható.
Mr. Potter!
- Igen? - Velem jönnél?
Hogyne. Követlek, Fred.
- Kiterítettem. - Szuper!
Ez… ide jön,
és…
- Ez elképesztő! - Az.
Olyan, mintha ez a rész itt visszafordulna.
- Igen. - Kezd összeállni.
Nagyon elsült a kezed, ez bitang jó lesz.
Ja, szerintem is.
- Készen állsz? - Aha.
- Jól van, ezeket elő kell készítenünk. - Igen.
Oké.
Jól összenyomtad.
Oké.
- Szereztél kulcsot? - Felnyomjam az őröknél?
Szerintem örülni fognak.
Fred elment.
A minap Fredet szabályszegés miatt kirakták a varrodából.
A cellájában is dolgozott.
Egy borotvapengét találtak nála, amivel ruhákat vágott szét, és javított.
Nehéz dolog ez.
Aki nem tud összpontosítani, és nem képes…
Az úgy jár, ahogy ő.
Pedig átkozottul jól varrt.
Néha az embereket elviszik, áthelyezik.
És itt bárkit áthelyezhetnek vagy levihetnek,
és többé nem jöhet fel ide.
Fred nélkül minden más lesz.
Nem szabad elfelejteni, hol vagyunk. Nem vagyunk tökéletesek, de igyekszünk.
És próbálunk jobbak lenni.
Talán neki még fejlődnie kell.
Ennyi az egész.
Szia, Paul! Leadnám a retró takarót.
Várj!
Mi a fene?
Rossz az egész.
Leállunk.
Vegyük le! Visszavisszük, és szétszedjük.
Van egy kis gond.
Fenébe! A hét végéig el kéne készülnie.
Nézd csak!
Nem húzta ki rendesen az anyagot.
Ilyenkor apró dudorok keletkeznek.
Az ilyesmit nem tudom elnézni.
Ezt a takarót valaki hosszú ideig fogja használni.
Szét kell szednünk az egészet.
Ez nagyon csúnya.
Jaj, Fred! A francba!
Fogd meg! Vigyük át!
Rengeteg darabból áll.
Van még ebből? Egy kis darab kell csak. Ugyanebből az anyagból.
- A zöld kell? - Nem. Nem lehet zöld.
- Oké. - Igen, ez az. Jól van.
Fred láthatja majd? Még nem is látta, hogy kész lett.
Gyere, tegyük vissza!
Látod? Eltűnt.
Eltűntek a göröngyök. Ennyi volt az egész. Nem nagy ügy.
Tessék, felemeltem!
Ennél magasabbra nem megy.
Mutassuk meg a hátulját!
Volt egy kis gubanc.
De már újból sínen vagyunk.
Ricky nagyon maga alatt lesz, ha elmegyek.
- Ja. - Enyhítés miatt áthelyeznek.
És öt éven belül remélhetőleg otthon leszek.
Ezer éve itt vagyunk.
Majdnem 25 évet húztunk itt le együtt.
- Nem fogunk… - Tartani fogjuk a kapcsolatot.
Nehéz feldolgozni, ha olyasvalaki megy el, akit kedvelsz.
Ahogy mondtam, hosszú évek óta nézem, ahogy elmennek innen emberek.
Már majdnem 40 éve.
És ez pokoli nehéz.
De ki tudja? Egy nap talán engem is kiengednek.
Reméljük.
Hogy megérdemlem-e?
Tudom, mit tettem, ezt mindenkinek el is mondom.
És el sem tudom képzelni, mit érezhet az a család.
Tényleg nem.
De bízom benne, hogy…
meg tudnak nekem bocsátani, ahogy én is megbocsátottam magamnak.
A legtöbben képtelenek megbocsátani maguknak.
Ezért nem változnak. Nem tudnak megszabadulni a démonjaiktól.
Akkor tudunk megbocsátani, ha magunkra sem neheztelünk.
És akkor tudunk szeretni, ha magunkat is szeretjük.
Képesnek kell lennünk rá.
Bevallom, az évek során többször is elszabadult a bennem élő démon.
És erre nem vagyok büszke.
De muszáj…
Muszáj végleg elengedni. Mert ha nem tesszük meg, felemészt.
KÖSZÖNÖM
White!
Az igen!
A mindenit!
Megkapták.
Azta!
„…hálásan köszönöm Mr. White-nak, azaz Chillnek,
és a többieknek, akik a takarókat készítették.”
Hű!
- Ez szuper! - Ugye?
Ez nagyon szép.
Fantasztikus!
Hozom a tűzőgépet, és kitesszük a táblára.
- Ezek ki voltak vágva. És nem egyenesek. - Ez 183 cm.
Nem így kéne kinézniük, ez így…
Levágom, és ráteszem a másikat…
A HISZ KERETÉBEN MÁR KÖZEL 2000 TAKARÓ KÉSZÜLT JÓTÉKONYSÁGI SZERVEZETEKNEK…
Tetszik a dizájn. Jól néz ki.
…ÉS ÁRVA GYERMEKEKNEK.
HÁLÁS KÖSZÖNET A PROGRAM ÖSSZES RÉSZTVEVŐJÉNEK,
AKIK A LICKINGI BÜNTETÉS-VÉGREHAJTÁSI INTÉZETBEN MEGOSZTOTTÁK A TÖRTÉNETÜKET.
A feliratot fordította: Usztics Lili