Nem elég.
Nem elég!
Emberölő Kokushu!
Még nem szórakoztam eleget.
Harcoljunk a halálig!
A csatának vége.
De mi szamurájok vagyunk.
Attól még tovább harcolunk.
Túl hamar véget ér, mi?
Ezek a rohadékok a puskáikkal és az ágyúikkal!
Látod?
Csak ennyi kell hozzá.
Nem is éreztem ölésnek.
Micsoda civilizált fegyver!
A kardok kora a végéhez közeledik.
A magunkfajta mészárosokra már nincs szükség.
De ez nem változtat azon, kik vagyunk belül.
Mindig mészárosok maradunk.
Tetszett, ahogy az imént gyilkoltál.
Mutasd meg, hogy csinálod!
Kedvet kaptál harcolni velem?
Ölj meg!
Ha most nem ölsz meg,
életem végéig üldözni foglak.
Most már vége.
Még találkozunk, jó?
Emberölő Kokushu!
A szamurájok kora véget ért. Maradj csak itt halálod napjáig!
Harcolni akarok…
Nézd, milyen nyomorult vagy, Kanjiya Bukotsu!
Tíz éve eltűntél,
aztán hirtelen felbukkantál a szacumai lázadásnál,
és még a saját szövetségeseidet is levágtad.
Hogy éled azóta az életedet?
Hogy élem az életemet?
Egész idő alatt
halott voltam.
Adok még egy esélyt, hogy szamurájként élj.
RÉSZTVEVŐKET KERESÜNK
Hé! Mi folyik itt?
SZAMURÁJOK HARCA: AZ UTOLSÓ TÚLÉLŐ
KAWAJI TOSHIYOSHI RÉSZÉRE
BESZÉLNÜNK KELL A RENDŐRSÉG JÖVŐJÉRŐL. TOKIÓBAN VÁROM.
Okubo úr!
Okubo úr, kérem!
Ha nem irtjuk ki a sizokukat ebben a háborúban,
kétségtelenül ismét fellázadnak majd az új kor ellen!
Kérem, engedélyezze a rendőröknek a fegyverviselést!
- Nem fogom. - Miért?
Hogyan védjük meg önt egy lehetséges merénylettől?
Vegyék el tőlük a kardjaikat!
- Ennél többet nem engedek. - Okubo úr!
A keménykezű elnyomás csak még több lázadáshoz vezet.
Emlékezzen, mi történt Kiotóban az Edo-kor végén!
Hány bajtársunk esett áldozatul a szamuráj merénylőknek és kardjaiknak!
Ha jól képzett szamurájok merényletre vetemednek, semmi sem állíthatja meg őket!
Japán védelméhez az új korszakban lőfegyverek kellenek.
Mi haszna a fegyverre fegyverrel válaszolni?
Ön szerint mi kell Japánnak ahhoz, hogy nemzetként megerősödjön?
- Az emberek! - Az embereket akarom megvédeni!
Nem lehet erőszakkal elnyerni a közvélemény támogatását! Nem érti?
Kawaji!
A sizokukra már nem lesz szükség.
Azonban
ha nem találunk módot az együttélésre…
ennek az országnak nincs jövője.
Én… nem adom fel.
A KODOKU PROJEKT
Kawaji úr!
Jöjjön be!
Elnézést, uram.
Távirata jött Okubo úrtól.
Kawaji Toshiyoshi részére.
Beszélnünk kell a rendőrség jövőjéről.
Tokióban várom.
- Futaba! - Igen?
Csatlakozz hozzájuk!
- Nem baj? - Dehogy.
Köszönöm.
Biztos?
Még két nap van a találkozómig.
És amúgy
ezek lehetnek az utolsó együtt töltött napjaink.
Akkor ezért ilyen az arcod.
Milyen az arcom?
Mint egy apáé, aki a gyerekét figyeli.
Boldoggá tett a család?
Igen.
Mit jelent számodra az igazi család?
Valamit, amit meg akarok védeni, még ha mindent fel is áldozok érte.
Olyan életre tanított, amiben nem embereket ölök.
Ami engem illet…
ha tudtam volna, hogy minden nap ilyen lesz…
inkább meghaltam volna az utódlási csatában.
Sokszor gondoltam erre.
Iroha!
Félreértetted. Én…
Tudom.
Elmegyek sétálni.
Hogy érted, hogy ha a testvéreink bajban lennének?
Mondd el a részleteket!
Saga Shujiro és Kinugasa Iroha meg fognak halni, ha nem tesztek valamit.
Ugye nem…
Gentosai?
Hé! Ügyes! Eltaláltad.
A szentély mellett van egy fesztivál.
Ott vannak ők ketten.
Ahogy Gentosai is.
Te…
Te ki vagy?
Jó kérdés.
Mostanában magam sem tudom a választ.
Jobb, ha siettek.
Kyojin!
- Mi volt ez? Ki az a Gentosai? - Shinnosuke!
Vannak a világban olyan dolgok, amiket jobb nem tudni.
De…
ha már benne vagyunk, akár élvezhetjük is ezt a játékot, amit Kodokunak hívnak.
A Kjóhacsi-rjú nyolcadik örököse, Kinugasa Iroha.
Megtaláltalak.
Nem lehet…
Rendben. Lássunk neki!
Igen!
Tessék!
Megtaláltalak.
Kokushu!
Ideje, hogy végleg lerendezzük ezt!
Vissza!
Tudtam én.
Semmi sem jobb, mint a halálig küzdeni valakivel.
Te csak az izgalom miatt ölsz.
Nahát, ki beszél!
Szánalmas.
Minden olyan szánalmas!
És mindent elpusztítok, ami szánalmas!
Hagyd abba!
Mi az, kisasszony?
Miért ölsz ártatlan embereket?
Nem is vagy szamuráj!
Futaba! Maradj ott!
Akkor mi az a szamuráj?
Válaszolj,
kisasszony!
Ne, Bukotsu! Engedd el!
Ha megölném ezt a lányt,
gondolom, akkor harcolnál velem.
Ne! Ne csináld!
Ne tedd!
Félre!
Nesze!
Mozgás! El az útból!
Azzal a karral semmi esélyed. Add csak fel!
Azt mondod, adjam fel?
Éppen azért jutottunk idáig, mert feladtuk.
Milyen volt, mikor elvették a kardodat?
Boldog voltál?
- Boldog voltam. - Akkor miért vagy itt?
Végül is csak úgy tudod igazolni magad, ha ölsz.
Megmenteni sem tudsz senkit ölés nélkül, igaz?
A szamurájok kora véget ért?
Nem érdekel.
Az a dolgunk,
hogy újra felépítsünk mindent.
Félre!
Megtaláltalak.
Kokushu!
Elég volt ebből!
Nesze!
Fuss!
Ez jó húzás volt.
De most véged.
Utolsó szavak?
Ha csak ennyit tudsz…
nem tudod legyőzni a bátyáimat.
Megnyugodhatsz.
Hamarosan minden elpusztul.
A Kjóhacsi-rjú negyedik örököse,
Adashino Shikura.
Nem hiszem el, hogy ezt is kivédte.
És most a harmadik,
Gion Sansuke.
Te szörnyeteg!
Sansuke!
Koordinálj velem!
Megvan.
Túl erős volt.
Fussatok!
Iroha! Menjünk!
Mozgás!
Félre!
Emberölő Kokushu…
Én…
boldog vagyok.
Shujiro!
Az első résztvevő, aki elérte Csirjúdzsukut,
a 277-es számú Kamuykocha volt.
Igen! Csodás!
Nem hiába jött ide egészen Ezóról.
És a 66-os számú Kanjiya Bukotsu kiesett.
- Mit mondott? - A 108-as számú Saga Shujiro ölte meg.
Nos, ilyen ez az Emberölő Kokushu.
Igazán kár Kaszaboló Bukotsuért.
Ez csak annyit jelent, hogy egy újabb kísértet tűnt el.
Nekünk ez ünneplésre ad okot.
Egyetértek.
Persze.
Szervező úr! Mindjárt itt az idő.
Kötelességeim vannak, így most távozom.
Hogyne, a főfelügyelő elfoglalt ember.
Tehát
eljött az idő.
Uraim, kérem, élvezzék tovább a Kodokut!
A találkozó helyét már elküldtem táviratban.
Jó. Szórakoztassa tovább a gazdag rohadékokat!
Rendben, uram.
Jöjjön be!
Elnézést, uram.
Úgy tűnik, Kawaji úr nemrég visszatért az üzleti útjáról.
Azonnal indulok hozzá. Készítse elő a kocsit!
Igen, uram.
Még mindig nem sikerült elérni Shinpeit?
Nem, uram. Küldtem valakit a házához, de úgy tűnik, még nem tért haza.
Kérjük meg a rendőrséget, hogy keressék?
Ne! Küldje ki a Belügyminisztérium embereit, hogy felkutassák!
Igen, uram.
Te meg mit…
Rég találkoztunk, Okubo úr.
Hanjiro! Te életben vagy?
Sajnálom, ha csalódást okozok,
de Kawaji úr nem jön ide.
Ezt hogy érted?
Üzenetet hozok tőle.
„Ég önnel!”
Mégis…
mi folyik itt?
OKAZAKIDZSUKU
Vajon hova ment Iroha?
Ahogy ismerem, minden rendben lesz vele.
Friss hírek!
Shujiro, ez…
Okubót megölték?
De miért?
Ez nem véletlen.
Mi?
A kodokusoknak köze van ehhez.
Ön Saga úr?
Igen, ön ki?
Üzenetet hozok Maejima úrtól.
„Sürgős ügyben visszamegyek Tokióba. Menjenek Tokió felé!”
Ennyi.
Értettem.
Akkor viszlát!
Futaba!
Minél előbb el kell érnünk Tokiót.
Rendben.
Vigyázz! Jön egy kocsi!
Ne mozogj túl sokat! Szétnyílhat a sebed.
Köszönöm.
Hé, ti ketten!
Álmodtam valamit.
Arról az időről, amikor együtt éltünk.
Sansuke és én veszekedtünk, mint mindig.
Shikura-nii erős volt.
Akkoriban mind mosolyogtunk.
Igen.
Bizony.
Ha megtörtént volna az utódlási csata…
most halott lennék.
Annak köszönhetően, hogy Shu-nii elmenekült…
még most is élek.
De amíg le nem győzzük Gentosait…
nem léphetünk tovább.
Legyőzhetjük
együtt, az összes testvér.
Azt a gazembert…
csak akkor győzhetjük le, ha mind ott vagyunk.
Igazad van.
Meg kell tennünk, és kész.
Igen.
Igen. Először összehozzuk a testvéreinket.
A kjojcsói Simizudaniban…
Tényleg megcsinálta!
A Szervező igazán félelmetes ember.
Így most a Kodokura koncentrálhatunk.
Valóban.
Még mindig sok figyelemre méltó versenyző van.
A gyengék kiestek.
Már csak az erősek maradtak.
CSIRJÚ, OKAZAKI, HAMAMACU, SIMADA
Nos, uraim!
Remélem, továbbra is élvezni fogják a Kodokut.
Egészségünkre!
- Várjatok meg! - Fuss!
Mögöttünk van!
Játsszunk még egy kicsit!
Nos, szerencsém van.
Kevés volt a cédulám.
Jó.
Ennyi talán elég lesz.
Ön is harcolni akar, uram?
Na, miért ne?
Jó móka.
Tényleg? Nem tudtad megölni őket?
Még a hollétüket is megadtam.
Gyilkoljátok csak egymást, amíg a végén csak egy marad!
SZAMURÁJOK HARCA: AZ UTOLSÓ TÚLÉLŐ
AZ ELSŐ FEJEZET VÉGE
A feliratot fordította: Büki Gabriella