Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BOXER
INSPIROVÁNO OSUDY MNOHA LIDÍ, KTEŘÍ UTEKLI Z KOMUNISTICKÉHO POLSKA
A ŠLI ZA SVÝMI SNY.
TENTO PŘÍBĚH SE MOHL OPRAVDU STÁT.
BYTOM, POLSKO 1995
Sakra. Kéž bych to dokázal vyjádřit slovy.
To, co jsem cítil, když jsem se sem po tolika letech konečně vrátil.
Staré rukavice nasáklé potem.
Ring, který jsem tolikrát zašpinil svou krví.
Už je to dávno. Dlouho před tím,
než jsem to všechno posral.
Aby ten příběh dával smysl,
nejdřív vám povím o svém otci.
Ale čím mám začít?
Že pro ránu nechodil daleko?
Že ho všechno štvalo?
Ne.
Začnu u té chvíle, kdy jsem tátu naposledy viděl…
šťastného.
- Vstávej! - To nic!
Pěkně mě sejmul. Ale dobrý.
Táta to jenom hraje.
Chceš dál bojovat?
Táta to jenom hraje. Teď se dívej.
Boj!
- Dělej, Edwine! - Dobře!
Ohání se jak blázen!
Nech ho, ať se vyšťaví!
Teď! Do toho!
Dej mu!
Jo!
- Táta ho dostal. - Výborně!
Edwin!
- Edwin! - …devět, deset!
- Pusu. - Olympiáda!
To je ono. Levou, pravou. Jak jsem ti to ukazoval.
- Edku. Tady budeme viset. - Pod diplomem?
Tak dobře. Dělej! Levou, pravou!
Dělej. Jedna, dva, makej!
- Už máš dost? Přidej! - Dělej!
Knokaut! No teda!
Bude z tebe polskej šampion, co?
Budeš mistrem Polska!
Jo! Všem to nandáme.
No teda.
Cestou sem jsem si říkal, že tady uvidím jednoho boxera.
Ale jsou tady hned dva!
A ne jen tak ledajací!
Taky z tebe jednou bude polský šampion jako z táty?
Já budu mistr světa.
Světa…
Tak v tom případě tě musím poprosit o autogram.
Až z tebe bude hvězda, už tě uvidím jenom v televizi.
Budeš tak hodný?
Ano.
Pěkně děkuju. Dobře.
Nádhera.
Nechám si to zarámovat. To si nech.
- Děkuju. - Mistři světa musí dávat hodně autogramů.
Co byste rád?
Přišli jsme pogratulovat.
Soukromě, pokud by to šlo.
- Buďte tady jako doma. - Czesieku…
Ukaž…
V ringu udělá přesně to, co mu řekneš.
Je to úplná symbióza.
Přesně jako v Polsku.
Tak, pánové, hodně štěstí na olympiádě.
- Parchanti z Varšavy! - Czesieku!
Olympiáda je to nejdůležitější! Je to tvůj sen!
Nejdůležitější je rodina. Jednou to pochopíš.
Do prdele, slečinko.
Dej to sem.
To bylo naposledy, co můj otec vstoupil do Czesiekova klubu.
Táta na olympiádě bojoval s Rusákama.
- Dej mu! - Bojoval a prohrál.
A jeho kariéra skončila.
Už nikdy nebyl jako dřív.
- Box. - Tak se ukaž!
- Czesiek. - Ukaž!
- Jeho klub. - Bacha! Jędrzej Czernecki!
Knokaut!
Všechno bylo pryč.
- Omlouvám se, tati. - Sedni si.
Koukej si sednout, sakra!
Musíš se učit, jasný?
- Musíš se učit, kurva. Rozumíš? - Ale já už to umím.
Jo? Umíš, jo? Tak jdi na další kapitolu…
- Našel si práci jako horník. - A další a další!
A mě zasypal hromadou knih.
Vzdělání.
Záleželo mu jenom na tom.
Mně moc ne.
Buněčné dýchání má tři fáze. Kdo ví, jaké to jsou?
Co třeba Czernecki?
Fáze buněčného dýchání, prosím.
Glykolýza, citrátový cyklus a oxidativní fosforylace.
To je správná odpověď.
Součástí fosforylace je přenos elektronů a chemiosmóza.
Stačí, sednout.
Uvolněná energie vytváří protonový gradient, který se…
Sednout!
- Strejdo? - Jędrulo.
Naskoč si.
Všechno nejlepší. Na zdraví.
Co se ti to stalo?
Moc jsem se učil.
Kristepane.
Ukaž mi tu ruku.
Gabi je sestřička.
Už máš děvče?
- Na holky nemám čas. - Přesně tak.
Vydržovat si baby přijde draho.
Musíš je krmit, napájet a dvakrát denně je pustit ze řetězu na sex.
- Czesieku! - No jo, máš recht.
Na řetězu je můžeš nechat pořád.
Czesieku!
Co by to bylo za narozky bez dárku?
Děkuju.
Neupatlej čokoládou ten časopis.
LEGENDA BOXU
Takový zvíře. Dej bacha, ať to nenajde táta, jasný?
Jasně.
Se strejdou jsem byl moc rád.
Ale ne všem v rodině to vyhovovalo.
Kdes to vzal?
Od kamaráda ze školy.
Od kamaráda ze školy, jo? Odkud, kurva?
Edku, co to děláš našemu synkovi?
Říkal jsem tomu tvýmu debilnímu bráchovi…
- Počkej. - Ať nám dá pokoj!
- Neříkal jsem to? - Kam jdeš?
- Vyřeším to jednou provždy. - Tati!
Zůstaň tady. S tebou si to ještě vyřídím.
Tati!
Počkej.
Počkej, Edku.
Uklidni se. Dýchej.
Nemohl jsem se zbavit pocitu, že to, co se dělo s mým tátou…
Dýchej zhluboka.
…byla moje vina.
Ještě jednou. Výdech, nádech.
Ve školních učebnicích jsem se nedočetl, že plíce mého otce byly jako špinavý hadr.
Toho dne jsem si ale ještě namluvil, že se táta uzdraví.
Jenom musím udělat všechno, co po mně chtěl.
A žákem, který má letos nejlepší známky, je Jędrzej Czernecki.
Ještě nikdy jsem domů tolik nepospíchal.
Chtěl jsem mu ukázat vysvědčení, aby na mě konečně byl hrdý.
EDWIN CZERNECKI PROHRÁL BOJ O ZLATO
CZERNECKÉHO SELHÁNÍ NA OLYMPIÁDĚ
Ano…
Tak.
Tak…
- Pak už jsem na učení neměl pomyšlení. - Hej.
- Nečekal bych tě tu. - Chtěl jsem zapomenout.
Proč?
- Chtěl jsem, aby byl život fér. - Kvůli tátovi. Nebyl dneska pohřeb?
Mrzí mě to.
- Sklapni. - Co?
- Nemluv o něm. - Táta říkal, že byl dobrej…
Ale nejvíc ze všeho jsem chtěl někoho zmlátit.
- Nemluv o něm! - Sakra!
Kurva! Nebyl to dobrej chlap!
Padáme.
Vypadá to, že chceš někoho mlátit.
Neslyšíš, slečinko?
Chceš se rvát? No?
Tak mlať.
To má být všechno?
Tak mlať!
- Mlať! - Kurva!
Dej mi!
Dělej. Mlať!
Czesieku, tak už dost!
Věř mi, sestři.
Mlať!
Budeš bulet, slečinko?
Jestli chceš někoho mlátit, tak se nauč dělat to pořádně.
Celým tělem!
Schovej bradu! Tak.
Jako bejk!
Tancuj!
Zatancuj na hrobě každýho sráče, co se ti postaví do cesty.
Mlať!
Bradu dolů!
Užij si to! Žij!
Mlať!
Jędrulo…
jsi připravenej.
Asi jsem ještě připravený nebyl.
1985 MISTROVSTVÍ POLSKA
Jedna! Dva!
- Ne! Přestaň se tam válet! - Tři! Čtyři!
Vstávej!
Darku!
Czernecki se složil, jako by ho zasáhl blesk.
Nebuďme tak přísní. Je to jeho první účast na mistrovství.
- Nevadí, že bojoval jako malá holka… - Pět! Šest!
Sedm!
Osm! Chceš bojoval dál? Dobře.
- Jędrzeji! - Boj!
Už to ukonči, prosím tě!
Série extrémně silných úderů!
- Czernecki se sotva drží na nohou! - Stop!
Naštěstí pro něho ale právě skončilo kolo.
Bohužel to vypadá, že mladý Czernecki nezdědil talent
po svém fenomenálním otci Edwinovi. Budiž mu země lehká.
- To bylo vážně… - Skvělý kolo.
Jde to dobře.
Fakt dobře. Podle plánu. Máš to pod kontrolou.
Jędrulo. Viděls, jaký měla ta baba v první řadě kozy?
- Která? Tamta? - Jo.
A ten komentátor, co vyhrál olympiádu. Měl knírek, nebo je to jenom plešoun?
- Já… - Na co čumíš?
Na diváky. Ale soupeře máš přímo před sebou.
- A dělá si, co chce. - Nech toho!
- Sakra! - Trenér asi chce Czerneckého dorazit.
Přestaň, kurva!
- Přestaň už, kurva! - Nebo co?
- Budeš bulet, slečinko? - Kurva.
Já myslel, žes chtěl někoho zmlátit, ale dostáváš jak úplnej píčus.
- Cos to kurva řekl? - Chceš někoho zmlátit?
- To si piš, kurva! - Jo?
Tak dělej!
Pusťte mě na něj!
Vypadá to, že Czernecki popadl druhý dech.
- Stop! Do rohu! - A knokaut!
Neuvěřitelné!
- Neuvěřitelné! - Knokaut!
- Je po všem! - Jędrzej Czernecki je polským šampionem!
Dalším krokem pro něj bude mistrovství Evropy v Londýně!
Výborně!
Výborně, Jędruśi!
Výborně, Jędrulo!
Jo!
Dámy a pánové, medaile rozdá prezident polského boxerského svazu,
soudruh Konstanty Zalewski.
Výborně.
Jablko nepadá daleko od stromu. Gratuluji.
Na budoucího olympijského vítěze.
Náš hoch se dneska rval jako zvíře.
Ještě může o všechno přijít jako…
- Ticho! - Co je? Neber si to osobně, hochu.
Nemyslím to ve zlým, ale letos máme pořádnou konkurenci.
- Zase jsi namol. - Zato ty jsi úplnej abstinent.
Czesieku…
Já byl na olympiádě dvakrát. Dvakrát jsem přivezl zlato. A co z toho?
Komentuju nějaký debilní turnaje.
Kurva!
- Co to děláš? - Já?
Celej jeho táta!
Ahoj.
Co to čteš?
Knihu.
To jsem si všiml.
Je dobrá?
ZÁKLADY ORGANICKÉ CHEMIE
Tak to by ses v rámci cvičení mohla napít něčeho organickýho.
- Myslel jsem vodku. - Aha, to byl vtip.
- Jo. A jak se povedl? - Co myslíš?
- Co bys ráda? - Pokoj od tebe.
Aha. A k pití?
- Ne. - Jeden panáček a hned se vypařím.
Nechápeš, co znamená „ne“?
Ne.
- Těšilo mě. - Ne, počkej.
Vydrž chviličku.
Zeptej se mě na cokoliv z tý knihy.
Když nebudu znát odpověď, tak už mě nikdy neuvidíš.
- Jak velkorysé. - Jo. A ještě ti zaplatím večeři.
A toho panáka. Evidentně bys ho potřebovala.
Jaké jsou tři fáze buněčného dýchání?
Zaplať mi účet a objednej mi sklenku…
Glykolýza, citrátový cyklus a oxidativní fosforylace.
Jenom jsem měl kliku.
Co se ti stalo?
Balil jsem jednu holku na baru, znáš to.
Ne, měl jsem zápas.
- Mistrovství Polska. - Zápas?
Vyhrál jsem knokautem.
Gratuluju.
Gratuluješ?
- Jak to myslíš? - Nijak.
Jak nijak?
No, o co v tom boxu vlastně jde?
O co v něm jde?
No… dva surovci se mlátí do obličeje.
- Jo. - Nejdřív dostane ránu jeden, pak druhý.
A furt dokola.
Přijde mi to nudné.
Ale chemie a box mají hodně společnýho.
Co třeba?
Oboje je hrozná nuda.
Tak proč teda boxuješ?
A proč ty se učíš chemii?
- Já se ptala první. - A já druhej.
Ani nevím.
Ty něco nevíš? Takový boxer a chemik?
Neměl jsi mi náhodou objednat víno?
Asi jo.
Franio. Víno, prosím. To zaprášený.
Slíbili jsme si, že nebudeme nikam spěchat.
Já měl vyhrát olympiádu a Kasia dodělat školu.
Takže za tři týdny už jsme samozřejmě byli svoji.
Hurá!
Měli jsme úplně snové líbánky.
Bylo teplo.
Svítilo sluníčko.
Máme právo stávkovat!
Poznali jsme spoustu skvělých lidí.
CHCEME JÍDLO
Stoly se prohýbaly pod hromadami jídla.
Zašli jsme na thajskou masáž.
Dokonce jsme i začali stavět dům.
Cihlu po cihle.
Bylo to skvělé.
- Nepřeraz se. - Jędrzeji!
Pojď.
- Honem! - Ticho.
Nabírej.
- Ženy do výroby. - Buď zticha.
Co je?
- Někdo nás najde. - Ticho.
Haló!
- Kdo je tam? - Rychle, vem to!
Tam jsou!
Tam!
- Stát! - Jurku, chyť je!
- Tam! - Tam!
Nevěděl jsem, že to jsou nejlepší roky mého života.
Byli jsme švorc, ale šíleně zamilovaní.
Nic nás nemohlo rozdělit.
No, možná až na smrt kvůli mojí blbosti.
Bude to paráda.
Dej mi ty cihly.
- Ty jo, to je tíha. - Opatrně.
Asi budeme potřebovat víc malty.
Ale až to bude hotové,
budeme si v ní každý večer hovět a bavit se o důležitých věcech.
Co ty na to?
Na co?
Na ty cihly.
No jo, dobrý.
- Co je? - Ale nic.
- Všechno v pohodě. - V pohodě?
Mně to přece můžeš říct.
No, jsem mistr Polska.
A musím krást cihly, abysme měli vanu.
Vždyť víš, že se teď nedají sehnat.
Vím.
- Ale zasloužíme si víc. Hlavně ty. - Mám za manžela šampiona.
A ten mi vyboxoval byt. Copak to může být lepší?
Může. Podívej.
Vidíš to? V jaký normální zemi si ani nemůžou koupit ozdoby na stromeček?
Ale mně se náš stromek líbí.
A nemůžu se dočkat, až si na něj pověsím medaili z olympiády.
Jasně. A pak budu zbytek života komentovat zápasy.
Co ti je, ty bručoune?
Musíme z Polska vypadnout.
Co?
Musíme odjet.
- To myslíš vážně? - Jo.
Naprosto.
- Ale jak? - Normálně.
Já mám školu, ty olympiádu. A moji rodiče…
Dostala Skłodowská dvě Nobelovky za to, že trčela v Polsku? Ne.
- Odjela do Francie. - Takže my musíme do Francie?
Ale do žádný Francie. Za lepším.
Do Anglie.
- Anglie? - Jo.
Jo. Tam bude mistrovství Evropy. Můžeš studovat v Cambridgi nebo Oxfordu.
- Na Londýnské univerzitě. - Přesně. Měla bys tam labinu.
A ze mě bude profík. Vydělám miliony!
Ale fakt!
A děcko bysme koupali ve vířivce.
A ne v nějaký vaně obložený cihlama.
Jako normální lidi.
A kam by to naše děcko chodilo do školy?
Jak jako kam? Do tý nejlepší.
Kde se nosí ty pěkný školní uniformy.
Ale kdyby to byla holčička, tak by se musela naučit jezdit na koni.
Jasně, tak stáj postavíme mezi bazénem a zahradním bludištěm.
Chceš, aby se nám tam dítě ztratilo?
Tak si uděláme druhý. Nebo třetí. Nebo čtvrtý.
Celou školu.
Co je? Soustřeď se.
Raz, dva, raz, dva! Makej!
Co to s tebou dneska je?
- Strejdo, musím zdrhnout. - Přestaň blbnout. Je teprve osm.
Ale ne. V Londýně s Kasiou. Už se nevrátíme.
Všichni pryč! Deset minut pauza. Dělejte!
- Děláš si prdel? - Ne.
Tolik let…
Máš to na dosah ruky. Můžeš vyhrát olympiádu.
A co pak? Budu komentátor jako ten tvůj kámoš? Co?
A co když prohraju? Budu nadosmrti dělat horníka?
Takže o to jde.
- Ale ne. - O tvýho tátu.
Ne. Jde mi o mě.
O můj život. Chci si vydělávat jako profík.
- Myslíš, že tvůj táta… - Ne. O něm nemluv.
- On na olympiádě neprohrál. - O něm nemluvíme.
- Ty ale nevíš… - Dost!
- On ne… - Přestaň, kurva!
Zůstanu v Londýně i bez tvý pomoci.
On neprohrál.
Moc pěkný.
Pořád bys radši vířivku?
Tak tu pro někoho necháme fajn dárek.
- Máte nějakej plán? - Jo.
Počkáme v hotelu, dokud všichni neusnou.
Vytratíme se a půjdeme hledat tuhle boxerskou legendu.
- Co je? - Geniální.
No co je?
Určitě to chceš udělat?
Protože když to uděláš, už nebude cesty zpět.
V Polsku už tě nikdy nepustí do ringu. Seberou ti medaile, svobodu.
Možná tě i zabijou. A co Kasia?
Nedostuduje.
Nebude mít kariéru.
Kamarádky se k ní nebudou znát. Ze strachu.
Uděláme to.
- Jędrzeji, tvoje ruka. - To nic.
Na ni jsi nemyslel, Einsteine? Chceš ji schovat do kufru?
Nemáš nějakýho známýho, co by nám pomohl?
Ty lidi, co pašujou šperky nebo liščí kožichy.
Liščí kožichy…
Kasia není liščí kožich.
Bože, já krev nesnáším.
Už to mám.
Co?
Něco mě napadlo.
Máš papíry?
Tak dobře.
Zařídil jsem, že Gabi na to mistrovství Evropy pojede
jako náhrada za asistentku týmovýho doktora.
- Gratuluju. - Jędrulo, drž laskavě zobák.
Gabi nepojede.
Pojede Kasia a bude dělat, že je Gabi.
Vždyť si nejsou podobný.
No nekecej. Proto jsme jim vyměnili fotky. Dívej.
Ale…
Pověření, že jedeš jako sestra. Pamatuj si datum narození.
- Ale já o zdravotnictví nic nevím. - To zvládneš.
Máš štěstí, že ti estébáci o tom taky nic nevědí.
- Jen jim ukaž papíry. - Ale co když budou něco chtít?
- Kasio… - Neznám žádné léky. Neumím první pomoc.
- Kasio. - Co když někdo začne krvácet…
Seber se.
Oba jste věděli, že to nebude snadný.
- No ne? - Mně to dělá pořád. Tak to vidíš.
Jestli se na to necítíte, řekněte to hned teď.
Zvládne to.
- Zvládneš to? - Jo?
Dokážeš to.
Dej si.
Gabi.
Tohle jim zabal.
- Ne! To je fůra peněz. - Jsou to jenom drobný do začátku.
- Ne, to je moc. Nemáš na rozhazování… - Sklapni.
Tady máte adresu Poláka, co tam bydlí a pomůže vám.
Kámoš kámoše chlapa, kterýho jsem trénoval.
Kasio, ty jdeš první. Pak my.
- Už teď? - Kdy jindy? Zítra?
- Ale já potřebuju čůrat. - Kristova noho!
No dobře, my půjdeme první a ty potom.
Ty moje…
Ta pravá…
Už teď mi chybí.
- Czesieku… - Holky moje.
A hlavně nikdo nesmí zjistit, že se znáte.
Czesław Trela. Trenér polského šampiona.
To sedí.
- Jędrzej Czernecki. - Já vím.
Pas. Do úschovy.
Neradi bychom, aby se ztratil.
Díky.
- Ahoj. - Nazdar.
Kolegové z polského národního týmu.
Šampioni ve všech váhových kategoriích.
Většina těch pitomců se ani nedokázala správně podepsat.
- Asi jsem se zamiloval. - Výkvět národa.
Má prdýlku jak boxovací hrušku.
Ale pro komouše jsme byli jako parádní prdýlka v upnuté sukni.
Máme tu problém.
Nevidím vaše jméno na seznamu pasažérů, soudružko.
To proto, že jsem zdravotní sestra.
Teda jsem záskok za sestru.
Teda já jsem taky sestra, ale tamta má chřipku.
Řekli mi to po telefonu. A dostala jsem tohle lejstro.
- Měla jsem přijít v sedm. - Na turnaj kašlu.
- Ošukám tu sestřičku. - Cože?
Co je?
Co? Myslels až po mně, ne?
Ten si teda věří.
Moje chyba.
Tak už můžu?
Dýchněte na mě, soudružko.
- Co prosím? - Dýchněte na mě.
Pila jste.
- Ne… - Ještě není ani sedm.
- To je sirup. - Sirup?
Nevypadáte jako ten typ, co pije hned po ránu.
Takže se zeptám jenom jednou.
Co mi povíte, soudružko?
Nevím, jestli to mám říkat.
Ale stejně to asi vyjde najevo.
Ano, vyjde.
Jak dlouho máte ty tmavé kruhy pod očima?
Kruhy?
Mně to připadá jako nějaký vážný problém s játry.
A to v hodně pokročilém stádiu.
Být vámi, co nejdřív bych šla k doktorovi.
Opravdu co nejdřív.
Děkuju.
Pšt, už jde.
- Sedejte. - Trochu úcty, pánové.
Nazdárek.
Dobrý den.
- Já jsem Krzysiu. - Ahoj.
- Zandej si ho do kalhot. - Prosím, tady.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Jsi tu jako záskok?
Tak jedeme.
Sbohem, prázdné regály.
Kradené cihly. A vánoční stromky bez ozdob.
Byl jsem na cestě do země, kde mě budou respektovat.
A jakmile jsme překročili hranice,
přišlo mi, že Czesiekův klub se stává dávno vybledlou vzpomínkou.
Smutno mi z toho nebylo.
To nejdůležitější bylo ještě přede mnou.
Hej, už jsme tady!
Londýn, zlato.
Vstávat. Jsme v Londýně!
…podal mi trokar, tak jsem se na něj podíval a povídám:
„K čemu by mi byl trokar, když je pacient naživu?“
Kdy už nás pustí? Potřebuju čůrat.
Už zase?
A v kterém jsi týdnu?
Co prosím?
No, v kterém jsi týdnu?
Dobrá otázka.
Minuta v Londýně stačila, abych pochopil, proč nás ti dva šmejdi tak strážili.
- Ferrari! - Hej!
Proč nám sebrali pasy a nenechali nás odejít z hotelu.
Zalez.
Protože západ byl úplně jiný svět. Nabízel spoustu příležitostí.
- Mapa. - Ty vole, to je neuvěřitelný.
- Fakt? - Zírej na to, Jędruśi.
- Šampon zdarma. A je v malých lahvičkách. - Bezva.
Ty doma půjdou na dračku. Ty jo.
- Ty dej bacha na doktora. Já na sestru. - Dobře.
Viděls ty ručníky?
Panejo! Jędruśi!
- Co je? - Kolik jich můžu vzít, než jim to dojde?
Nevím. Kolik jich nacpeš do tašky?
Dobře. Škoda že tam nenarvu vanu.
Obložená cihlama je fajn, ale tahle je parádní.
Ta je snad z mramoru.
Jędruśi, zírej! Můžu v tom zítra nastoupit do ringu?
- Jasně. Máš na zádech svý jméno? - Netuším.
Nic.
- Co to vyvádíš? - Já?
Jo.
Jdu ošukat tu sestřičku.
Aha. A k čemu potřebuješ tu tašku?
Je to padák.
Aha, super.
- Skočím do vany. - Jasně.
Bože…
Do prdele.
- Co blbneš? - Ticho.
Přeskočilo ti?
Tak.
Poslouchej. Na chodbě hlídají.
- Půjdeme oknem. - Děláš si srandu?
- Věř mi. - To nejde.
Vezmu tě na záda.
- Chytneš se… Vážíš tak 50 kilo. - Poslouchej.
- Nemůžu tam lízt. - Ticho.
- Jędrzeji! - Vážíš 50 kilo.
- Je to jenom třetí patro. - Poslouchej. Jsem těhotná.
Co to povídáš?
- Bože, to je skvělý. - Ne, počkej.
- Já nemůžu. - Ale můžeš.
- Můžeš. - Ne. Czesiek měl pravdu.
- Ne. - Ale jo.
- Chytnou nás. - Ne.
- Vychovám ho v base? Můžou nás rozdělit. - Ne. Kasio, přestaň.
Poslouchej mě.
Pamatuješ, jak jsme se poznali? Ptala ses, proč boxuju.
Je to proto, že box je moje jediná šťastná vzpomínka z dětství.
Podívej. Vidíš to?
Vidíš ty možnosti? Já je vidím a nechci o ně přijít.
Chci, aby náš syn vyrůstal tam.
Aby nemusel zažít to samý, co já.
- No dobře, ale po zdi lízt nebudu. - Dobře. Nebudeš.
Nebudeš. Půjdeme normálně.
Tak jo. Plán zní takhle.
Šampionát je zítra.
Před každým zápasem mám 15 minut pro sebe.
Patnáct minut. To je naše šance.
Až z repráků uslyšíš, že volají naše jméno „Czernecki“,
vyplížíš se odtamtud a co nejrychleji poběžíš pryč.
- Dobrej den! - A teď rychleji.
Levou ruku výš.
Levá, levá. Levá, pravá.
Dlouhou levačku.
- Co je? - Nemohl jsem v hotelu usnout.
- Na chodbě byl hluk. - Hodláš vyhrát, nebo to vzdáš?
Jasně že vyhraju. Jen co mě zavolají.
No dobře.
Jedna…
a druhá.
Dobrý den, doktore.
Zdravím, pánové. Co byste rádi?
Ale nic. Jenom jsem vám chtěl říct, že kdyby něco, bude tu pro vás Władek.
Myslím, že pomoc od sestry Gabriely mi bude úplně stačit.
Trvám na tom.
Péče o zdraví se musí podporovat. Nemám pravdu, pane Kruszelnicki?
„Doktore Kruszelnicki“, bych prosil.
Děkuju.
Další dva bojovníci ať se připraví za pět minut.
Budoucí olympijský šampion potřebuje trochu klidu, aby se mohl koncentrovat.
Pojďme ven.
Připraví se James Taylor a Jędrzej Czernecki.
Koukám, že máte hodně práce.
Ano, pan doktor se tam připravuje.
Dobře.
Zdržím tě jenom chvilku.
Od našeho posledního rozhovoru
pořád myslím na jednu věc.
Můj otec celý život pracoval pro stranu.
Ale žil velice zdravě.
Žádné cigarety.
Žádný alkohol.
Byl to světec.
A na svoje 60. narozeniny šel k sobě do pokoje,
šel si lehnout a…
umřel.
- A proč mi to říkáš? - Chci vědět proč.
Potřebuju vědět proč. A jestli si myslíš, že to je dědičné.
Počkej chvilku.
Připraví se James Taylor a Jędrzej Czernecki.
Musíme ti vyšetřit moč.
Moč?
Teď?
Co nejdřív. Může ti to zachránit život.
Dobře.
- Bacha. - Dobře.
Czernecki! Jędrzej Czernecki do ringu, prosím.
Sestři!
Kam to jdeš, když teď máme… Gabi! Budeme zašívat ránu.
No tak, přines sadu na šití.
Honem, honem!
Czernecki? Jędrzej Czernecki do ringu, prosím!
Ale… kde je?
On utekl?
To není možný!
To snad není možný! Jakej otec, takovej syn!
Nikomu se nedá věřit. Tolik let. Chyťte ho!
Chyťte ho!
Vydrž.
Tak.
A je to.
Tak zase příště.
- Pane doktore, musím si odskočit. - Dobře, jistě.
Hledám Gabrielu.
Teď tady byla. Možná šla na záchod.
- Co byste rád? - Chci tohle odevzdat.
- Dobře. A co to je? - Moč.
Moč?
Moje moč.
Ale v mém hrnku.
Zbláznil jste se?
Pardon, slečno.
- Ale když už jste tady… - S dovolením.
- Pospíchám. - Bartosz.
Těší mě, ale…
- Kde je sestra? - To má být vtip?
- Je vám to k smíchu? - Sakra.
- Moč v mým hrnku? - Kde je?
- Nevím. - Jak to?
Nevím. Kurva!
- Vymočil se mi do něj. - Tamhle je!
Hej!
Prosím vás…
Hej!
Hej, vy!
Do prdele!
Jędrzeji, honem!
- Sakra. - Kdy už tam budeme?
Klid.
- Dej to sem! - Ne!
Co se ti stalo?
Jedna holka v baru mi dala košem.
- Ale vážně. Co se ti stalo? - Hele, v takovým budeme bydlet.
V takovém?
Je docela malý.
Tak přistavíme další křídlo. Větší.
Já, ty a Tadeusz.
Tak pojď.
Tadeusz?
To se mi líbí.
- Není to tam? - Jaké tam bylo číslo?
Třicet jedna.
Třicet jedna. Tady!
Co když už tady nebydlí?
Třeba jenom někam šel.
- Co teď? - Nevím.
Co si přejete?
- Dobrý den, já jsem Kasia a tohle… - Jsem Czesiekův synovec.
Jakého Czesieka?
- Říkal, že jste kamarád něčího kamaráda. - Přijeli jsme z Polska.
Náš strejda Czesiek má boxerský klub.
A říkal, že u vás můžeme přespat.
Czesiek? Ten boxer?
- Ano. - Bytom!
Ano!
Tak pojďte dál. Prosím.
Z takové dálky. Jak jste…
Z Bytomi až do Londýna!
Jak jste to udělali?
Kasia utíkala.
A Czesiek je srazil k zemi.
Vyběhli jsme branou ven a teď jsme tady.
- Hlavně že jste to zvládli. - Ano. Ale ten šmejd nám sebral pasy.
Co když je po nás bude chtít policie?
Teď už nejste v Polsku.
Když nás něco štve tady v Anglii,
tak si dáme čaj.
- No dobře. - Jsme ti moc vděční, Karole.
Říkej mi Charles.
- Já myslela… - Už jsem Angličan.
Hned po příjezdu do Londýna jsem si změnil jméno.
Charles. Prostě Charles.
Tak já jsem Kate a ty Jandrew.
Jo!
Ale ne Jandrew. Andrew.
- Ne, ale… - Kate a Andrew.
- Ale… - Lidičky.
- Dobře. - Jasně.
Jé, chtěli jsme se ti odvděčit.
To není třeba. Stejně nemáte peníze.
Ale ne, něco pro tebe máme.
Ale já neboxuju.
- Ale ne. - Ne.
- Podívej. Máme tam zašitý peníze. - Peníze.
Propašovali jsme je.
Fakt chytrý.
Chceme se o ně podělit.
Vy je potřebujete víc než já. Já jsem rád, že si konečně s někým promluvím polsky.
Díky.
Přinesu ti nějakou mastičku na tu ruku.
Ne, to není potřeba.
BOXERSKÝ KLUB LEGENDY
Tak jsme tady. Hodně štěstí.
- Ale ty ho asi nebudeš potřebovat. - Díky.
Díky za odvoz.
Klub Neila McKavanagha.
Konečně jsem našel místo, kam patřím.
Jo! No teda! To není jak ta Czesiekova kůlna, co?
- Pardon, potřebuješ něco? - Jo.
- No. - Chceme mluvit s Neilem McKavanaghem.
Vážně, jo? Tak běžte ze dveří doleva a pak do prdele.
Je to soukromá lekce.
- Prý je to soukromá lekce. - Hej!
- Pět minut. - Pět minut, prosím.
- Ty jsi pořád tady? Jdi do hajzlu. - Aha.
Pojďme…
- Počkat. - Hej!
Hej…
Neile!
Neil McKavanagh?
Pardon!
- Chrisi, kdo je to? - Promiň, Neile. Koukej zmizet.
Ne!
- Jsem Jędrzej Czernecki. - Jmenuje se Jędrzej Czernecki.
- Jsem polský šampion. - Je polský šampion.
Chci být profík a chci tebe jako manažera.
Chce být profesionální šampion a on zastupovat on.
Ty zastupovat mě.
- Ano… - Já mám svých šampionů dost.
Ale jestli tady chceš cvičit,
Chris ti poví, jaké máme sazby, ano?
- Tak už běžte. - Prý už šampiony má. Musel bys mu platit.
Muselas to špatně přeložit.
- Počkat. - Stůj! Hej!
Neile!
Jsem šampion.
Můžu trénovat kdekoliv, ale chci trénovat u tebe.
Máš kliku.
Manžel říká, že máte štěstí, že bude bojovat za vás.
Ty štěstí, že já tady.
Aha, jasně.
Pojď se podívat.
Vidíš toho velkýho chlapa tam v rohu?
Je to rumunský šampion v těžké váze, víš?
V žebříčku WBC je na 40. místě.
Žebříček Světové boxerské rady.
- Já vím. - Jasné?
Takže ti něco povím.
Běž vyhrát to zlato na olympiádě.
A pak si promluvíme.
Ale teď mám spoustu práce, jak vidíte.
Východ je tamhle. Dobře? Díky.
Říkal, že oni už profesionálové jsou.
Já nevím, ale asi tě tady nechtějí.
Pojďme pryč.
- Hej! Řekni mu, že toho bude litovat. - Krucinál.
- Ne! - Kasio, řekni mu to, sakra.
Říkat, že…
- Budete toho litovat. - Ano.
- Litovat. - Budu toho litovat?
- Ano. - Ano.
Takový srágory jsem knokautoval v prvním kole už před deseti lety.
Řekni, že jim nakopu prdel. Dělej.
- Může… - Zničit!
- Zničit vaše bojovníky. - Jo, zabiju. Můžu zabít.
- Může zabít vaše bojovníky. - Jo!
Myslíš, že se nebojím komoušů, ale budu se bát nějakýho Rumuna?
Všechny ty debilní pásy vám seberu, jasný?
A každýmu tady rozbiju držku. Řekni mu to. Každýmu…
Hej!
A co mně?
Troufne si ten Albánec i na mě?
Royi, nepleť se do toho. Čeká tě zápas.
Klídek. Co nějaká dobročinnost?
Potřebuju někoho na sparring, ne?
Troufneš si na mě, píčo?
Co? Píča?
Chce se s tebou prát.
Chce se prát?
Co? To ne. Co tvoje ruka?
- Nasrat. Běž pryč. - Jędrzeji…
- Ne, prosím. - Jo.
- Ale ruku máš… - Na tu seru. Běž.
- Ale… - Běž a neponižuj mě tady.
Běž.
Tak jo, chlape. Jsi v prdeli.
Tak jo, hoši. Chci čistej boj. Jako by to byl skutečnej zápas.
Žádný rány pod pás. Dotkněte se rukavicema a jdeme na to.
Ten albánskej píčus čistej boj nezná.
Cink, cink.
Boj.
Do toho, Royi.
- Dělej! - Royi!
Kam zmizel?
Kam zmizel, co?
Víc neumíš? Určitě máš na víc.
Můžeš mě praštit.
- No tak! - Nandej mu to!
Bojuješ poprvý?
Tak dělej. To zmákneš.
Royi!
- Tak se ukaž. - Jde ti to skoro jako angličtina.
Ty vole, ty snad chceš umřít.
ZÁPAS STOLETÍ MISTROVSTVÍ SVĚTA VE STŘEDNÍ VÁZE
Ty jo, ten Albánec se asi naštval.
Tak dělej.
Co to mělo bejt?
Jsi v pohodě, hochu? Jsi v cajku?
Tak dělej, kurva.
Chceš, abych se udělal, nebo co?
Vstávej!
- Vstávej! - Zvedá se.
Vstává. Chce ještě.
Tak pojď, kurva. Dělej.
Tak jo.
Dost!
- Přestaňte, prosím! - Řekněte mu, ať nevstává.
- Jędrzeji… - Běž pryč.
- Kasio, běž. - Nevstávej.
- Ať nevstává. - Jędrzeji, nevstávej.
Ne!
Nech ho být!
Nech ho!
Vypadni, kurva!
Tak to jsem asi nejlepší z celý Albánie!
Kde se perou ženský.
Proč jsi sem lezla, kurva?
Promiňte.
Říkal jsem, ať zůstaneš venku. Tak proč?
- Proč jsi šla dovnitř? - Bála jsem se o tebe.
- Ležel jsi na zemi. - No a? To je přece box.
Chvíli jsi na zemi, pak vstaneš. Už jsem ho skoro měl.
- Vyhrál bych. - S tou rukou?
To je fuk!
Chápeš? Poprosil jsem tě, ne? Žádal jsem, ať počkáš venku.
A cos udělala? Vlezla jsi tam. A já už se tam nemůžu vrátit.
Protože jsi mě zesměšnila před nejlepšíma trenérama v zemi.
Zdravím.
Promiňte, že ruším.
Jackie Boss.
- Co chce? - Jmenuje se Jackie Boss.
To mi došlo. Zeptej se, co chce.
- Co chcete? - Hele.
Viděl jsem, jak sis tam vedl.
Jak jsi snesl tu nakládačku, a to ještě od Roye Barbera.
No ty vole.
Máš fakt talent.
- Vysmívá se mi? - Uklidni se.
Pardon.
Ty bojuješ…
dobře.
Bojuju dobře, slyšíš?
Hele, není to dítě, jenom je z Polska, víte?
Omlouvám se.
- Tak co? - Co chcete?
Hledám hodně specifický typ boxerů.
Hledám nádeníky.
Říkal, že hledá…
Nádeníky.
Ve světě boxu je nádeník jako…
Jako tlustá kámoška nějaký kočky.
Je tam s ní, paří.
Třeba ji i někdo zkusí ošukat.
Ale na konci párty půjde domů sama.
Chápete?
- Co to říká? - Nevím. Prý se vyspal s tlustou paní.
Sakra. Jdeme pryč.
Hele, řeknu to takhle.
Nádeník je chlap, co bojuje proti šampionům.
Ale nikdy se šampionem nestane.
Budeš stát v ringu spolu s velikánama.
A pořádně se s nima porveš.
Ale až na konci dvanáctýho kola půjdeš k zemi,
tak už nevstaneš.
A nejlepší na tom je,
že platíme hotově.
Hotově. Co po mně chce?
Nevím jistě, ale asi chce, abys za peníze naschvál prohrál.
Jdi do prdele, slyšíš? Jdi do prdele.
Je proti?
- Jędrzeji… - Jdeme!
Hele, poslouchejte.
Když si to rozmyslíte,
brnkněte mi.
Jdi do prdele.
Jdeme, Kasio.
Jasně.
Děkuju. Promiňte.
- To neznamená, že tě nebudou chtít. - No jo, nech mě chvíli.
Do prdele. Jędrzeji!
- Co je? - Jędrzeji, pojď sem!
Jędrzeji, pojď sem!
- Co se děje? - Dívej.
Kurva.
Kurva!
- Do prdele. - Co se děje?
- No co se kurva děje? - O co jde?
Co se jako děje? Co to má bejt?
- Kristepane. - Jaký kristepane, kurva?
- Okradli vás. - Lže nám do očí!
- Kurva! - Co je?
- Kde máme prachy, kurva? - Proč bych kradl u sebe doma?
Naval to zpátky, zmrde!
Jędrzeji, přestaň! Nemáme pasy, pamatuješ?
Když přijdou policajti, komu uvěří? Zatknou tě.
Poslouchej svou ženu.
No. Použij mozek, Jędruśi.
Možná bysme ty policajty zavolat měli. Co?
Povíme jim,
jak jsem vám ze samý dobroty dal střechu nad hlavou.
A ty mě teď obviňuješ z krádeže?
- Tak se mi odvděčíš? - Kurva!
Jędrzeji!
Od začátku se mi na něm něco nezdálo. A víš, co je na tom nejhorší? Že je Polák.
Jsme krajani, kurva. Máme si pomáhat.
Před takovýma zmrdama jsme z Polska utekli.
Jędrzeji, prosím tě.
Kasia se bála, že nás zavřou.
A já se bál, že nás deportujou.
Ale místo toho se nám dostalo něčeho,
co v komunistickém Polsku prakticky nebylo k mání.
Okusili jsme slitování.
IMIGRAČNÍ CENTRUM
Obývák, hernička. Ale doufám, že děti už se vám narodí jinde.
Připomínám, že diskriminaci kvůli národnosti nebo rase tady netrpíme.
Nalevo jsou společné záchody a sprchy.
Žádní hosté, žádná zvířata. Každý po sobě uklízí.
Tak to je ono.
A taky tady máme večerku.
Pokud se nevrátíte do sedmi večer, budete spát venku.
Děkujeme za všechno.
Pardon.
Chtěli jsme se vám představit.
- Co chtějí, ti cikáni? - Bože, nech toho. Přišli nás pozdravit.
- Co chtějí? - Nevím.
Já jsem Jü. Jü-so Wong. A tohle je moje žena Uyen Nguyen Wong.
Kasia. Těší mě. Tohle je Jędrzej.
Kasio, ty tak krásná. Hned jsem si všimla.
Jste z Ruska?
- Z Polska, kurva. - Polka?
Polsko.
Není to tady skvělé?
My jsme tady osm měsíců.
- Osm? - Ano.
Já z Vietnamu. Můj manžel Čína.
Ale válka nás nenávidí.
A my… tam mrtví.
- Lidi mrtví na ulici… - Sajónara.
A my…
Já tady být nechci. Jak dlouho tady budeme?
Šest měsíců? Osm? Rok?
- Já chci domů. - Ale no tak.
Kasio.
Hlavně klid.
Jak mám být v klidu? A jak tu chceš vychovat dítě?
Kasio. Kasiulo.
Všechno jde podle plánu, jenom trochu pomaleji, ne?
Myslíš, že je v Londýně jenom jeden boxerskej klub?
McKavanagh bude celej život litovat, že mě odmítl.
Však uvidíš. Za měsíc se tomu budeme smát.
Hele, ty jsi Kate, já Jandrew.
Pojď ke mně.
A tohle je poslední noc,
co jsme jenom nějací ubožáci z Polska.
Hele.
Zítra to všechno začne.
Bude to bezva.
Raz.
O OSM MĚSÍCŮ POZDĚJI
Dva.
Raz. Dva.
Kurva.
Mlátíš jako vagína.
Jü, tak zaprvý jdi do prdele.
A zadruhý se říká pizda, ne vagína.
Ta levačka vypadá dobře.
Ale musíme si promluvit, hochu.
Už tři měsíce jsi nezaplatil za trénink.
Jo, dej mi ještě měsíc, jo?
Jasně, jasně.
Jeden měsíc. A pak další a další a další.
Jo, ale říkal jsi, že zařídíš zápas. Kdyby jo, tak tady nestojím.
No jo.
Ne že bych tě tady nechtěl. Ale tak to prostě chodí.
Tak dáš mi ještě jeden den?
Jenom jeden?
- Tak jo. Jeden den. - Jo, díky.
- A dál makej na tý levačce. Je super. - Jasně.
Takže ten chlap je pizda?
Jo. Velká pizda.
- Jdeme. - Dobře.
- S mojí rukou už to bylo lepší. - Ahoj, Pasho.
Škoda že se to samé nedalo říct o všem ostatním.
- Ahoj. - Ahoj.
Czesieka poslali do vězení za velezradu. Do Polska jsem už nemohl.
A jako by to nestačilo,
jedna coura v televizi mi pořád připomínala toho kreténa Roye Barbera.
Stal jste se světovým šampionem. Jaký je to pocit?
Ty vole, je to neuvěřitelný. Jinak to popsat nedokážu.
Konečně mám, co si zasloužím.
Takže bych chtěl poděkovat sám sobě.
Nikdy jsem to nevzdal a každej den makám.
Jsem přesně to, co box potřebuje. Bavím lidi.
Trochou útěchy byly balíčky, co mi posílala máma.
JĘDRZEJ CZERNICKI: VEŘEJNÝ NEPŘÍTEL
Ahoj, Kasio. Máš parádní cycki.
Styď se. Řeknu to tvé ženě a budeš mít průšvih.
- Co ho to učíš? - Něco málo z polštiny. Jenom základy.
Jak ses dneska měla?
Ani se neptej.
Světlana měla hodinu zpoždění.
Takže jsem do hotelu dorazila o hodinu pozdě.
- A musela jsem za vedoucím. - Jejda.
A hrozně mě bolí nohy.
Tak pojďte, madam.
- Co to je? - Ale nic.
V Polsku jsem hvězda. Co můj malej šampion?
Dneska mě pořád mlátil do močáku.
Jo? Je to rozenej boxer.
Já z toho boxování furt potřebovala čůrat, ale ani jsem na to neměla čas.
Tak bysme ti mohli koupit nočník.
Nebo plínku? Že by ji pak Tadek měl po mamce.
Fakt vtipné.
- A jak ses měl ty? - Výborně.
Trénuju. Brzo budu mít zápas.
Jenom musím zaplatit za trénink.
- Za trénink? - Abych neměl dluhy.
Tak mu řekni, že peníze nemáme.
Vždyť je máme.
Ty je máš.
- Ale ty jsou na byt. - Však o tom mluvím.
Zaplatím za trénink, vyhraju zápas a pak…
Slyšíš se vůbec? Jsem v devátém měsíci. Kdy vyhraješ?
V pohodě, ještě zbývají tři. Neboj.
Už mám těch tvých pitomých vtipů dost.
Jak jsem měl trénovat se zlomenou rukou?
Co vím, tak ruku už máš dávno zdravou.
- Co ty víš, jak dlouho se hojí ruka? - Už se konečně probuď.
Za chvíli z tebe bude táta. Vidíš tu někde postýlku, oblečení, plínky?
- A ty chceš všechno utratit? - Boxovat musím.
Už mám těch keců plný zuby!
„Ještě měsíc. Znám chlapa, co to zařídí.“
Ani hovno nezařídí, jasný? Protože pro ty lidi nic neznamenáš.
Pojďme domů, kurva.
Je konec! S tvým snem je konec. Jasný?
Jo? A kam se chceš vracet? Vždyť žádnej domov nemáme.
- Jo? - Nevíš, že by mě hned poslali do lochu?
Chceš peníze?
- Tak prosím. Stačí? - Nech toho.
Ještě víc pro mladýho pána? No jasně že potřebuje ještě víc peněz.
- Co děláš? - Na!
A já budu dál dřít jako vůl, aniž bych se mohla jít aspoň vychcat…
Co se stalo?
Hej.
- Posaď se. Co se děje? Počkej. - Nevím, bolí to!
Jü! Uyen! Pojďte sem!
- Honem! Co se to děje? - Co se stalo?
- Co dělat? - Co se stalo?
- Nevím. - Dýchej!
- Jasně, dýchej. Co dál?
- Nebude žádná smrt! - Jo, ale co dělat?
Jedeme nemocnice!
- Kurva, to vím taky. Jdeme. - Nezvedejte mě.
- Žádná smrt! - Ty jsi ale těžká.
- Dýchej! - Vezměte mi boty!
NEMOCNICE LONDON BRIDGE
Omlouvám se.
Já vím, kolik jsi toho obětoval, abys tady byl.
Ale myslím, že se musíme vrátit kvůli němu.
Jo. Vidíš?
Tadík chce domů, že jo.
Jo.
Tadíčku.
Bude to dobré.
Oficiálně se omluvíme. Přece jsi velký šampion.
Budou chtít tvůj talent využít.
A teď vzrušující zpráva ze Soulu.
Polský boxerský zázrak Krzysztof Nowak se blýskl svými schopnostmi i odhodláním
a vyhrál zlato na olympijských hrách.
Přidal tak další úspěch do své bohaté sbírky.
Jeho silná vůle a houževnatost z něj dělají mocného soupeře.
Krzysztofovi gratulujeme k zaslouženému úspěchu.
A teď k Royi Barberovi…
Hledám hodně specifický typ boxerů.
Hledám nádeníky.
A nejlepší na tom je, že platíme hotově.
Udělám to.
Jen se chci ujistit, že si rozumíme. Chápeš, co od tebe chceme?
Ano.
Moc rád bych to od tebe slyšel.
Budu bojovat s vaším chlapem a prohraju.
Ne.
Neprohraješ. Prohrát by dokázal každej.
Já od tebe chci,
abys nevyhrál.
Ty vole…
Vítej v Anglii.
Jo, zlatíčko. Maminka se hned vrátí.
Tadku.
A buď opatrná.
Kdyby brečel, můžeš mu broukat.
Neboj, jemu se to líbí.
Já s dětmi dobrá. Sestra už má sedm.
Tři z nich přežily.
Panebože.
Taxi je tady.
Připravená?
- Čau, šampione. - Počkat, ještě chvilku.
- Ona to zvládne. - Jo, ale o to nejde.
Uyen, můžeme?
Ano, jistě.
JĘDRZEJ CZERNICKI: VEŘEJNÝ NEPŘÍTEL
Co je?
Kruci.
Tak už to otevři.
Ty jo.
No teda!
Tak to se stalo s mojí dekou.
Ty jo.
- Padne jako ulitej. - Změřila jsem tě, když jsi spal.
Fakt?
Ty jo.
- Paráda. - Jędrzeji…
Vím, jak to má proběhnout.
Ale pro mě a Tadečka budeš vždycky šampion.
Pojďme.
Přijdeme pozdě.
Víš, co děláš?
Na sto procent. Nemáš problém.
Jo.
Jandrew, ptá se tady po tobě nějakej magor.
Přestaň žvanit, Angláne.
No nazdar, slečinko.
Strejdo.
Do prdele. Co ty tady děláš?
- Jędrulo! - Co tady děláš?
Děláš si srandu?
Bude z tebe profík.
To bych si nenechal ujít ani za ty nejlepší kundičky na světě.
Kdo je ten prcek?
On?
Jmenuju se Jü-so Wong, ale můžeš mi říkat Jü.
- Tvůj trenér? - Ne.
Pomáhá mi s bandáží a tak.
Tak mi řekni, kdo bude ve tvým rohu.
No, Jü.
Jü. A to si říkáš profesionální boxer?
Ne, je to trošku jinak.
Ve tvým rohu budu já.
- Nech toho, strejdo. - Dost keců.
Jędrulo, podívej.
Když už jsem tady, tak ti pomůžu. Ještě jsem všechno nezapomněl.
- A ty, Jü. - Ano.
Třeba se něco přiučíš.
Co máš s nohou?
To mám z vězení.
Nějak moc jsem si ho honil a zlomil jsem si kyčel.
Dívej.
Obtoč ten kloub.
A pak zbytek.
Tak a tak.
Tak dost srandy.
Ten dnešní borec.
To není nějakej přizdisráč z olympiády.
- Ten chce bejt šampionem. - Strejdo.
Dneska to bude jiný.
Budeme bojovat a vyhrajeme.
- Žij a kraluj. - Jo, ale…
- Výhra, nebo smrt. Jasný? - Jo, strejdo.
Ten dnešní boj bude trochu jinej…
Dost keců.
Bojuj.
Pro tohle ses narodil, synku. Abys vyhrál.
Nebuď pizda.
Hej!
Nerad ruším tuhle vaši slezinu, nebo co.
Ale jsme připravení.
Dobrý večer, dámy a pánové.
Dobrý večer, Londýne.
Jste připraveni poznat šampiony dnešního večera?
V modrém rohu,
původem z Bytomi v Polsku,
Jędrzej
Czernecki!
Slyšíš to ticho? Pořádně ho vnímej.
Po dnešku už ho nikdy neuslyšíš. Nikdy.
Dámy a pánové, teď jeho soupeř na druhé straně ringu.
V červeném rohu,
původem z Corku v Irsku,
s 23 výhrami v řadě, 18 knokauty a dvěma prohrami,
Rascal
O’Brian!
Rascale!
Boxeři, instrukce jste slyšeli už v šatnách.
Vždy poslouchejte mé pokyny.
Neustále se chraňte.
Dotkněte se rukavicemi. Hodně štěstí oběma.
Do toho, Rascale! Nandej mu to!
Boj!
Do toho!
- Dej mu! - Sejmi ho!
Tak dělej!
- Rascale! - Dělej. Prašť mě!
Mlať!
Tak mlať, dělej!
Dobrý.
Co to dělá?
Dělej!
Nepobízej ho. Co děláš?
Dej mi! Tak mlať!
- Dobrý. - Kurva!
Dej mi!
Dobrý, ale na víc nemáš, sráči?
- To je ono! - Dělej.
Stop!
Do svých rohů!
Do toho!
V klidu. Raz, dva, tři, čtyři.
Co blbneš? Stojíš tam jak přilepenej.
Chceš, aby tě vypnul? Protože on to klidně udělá.
Musíš být o krok napřed. Levou má dole.
Druhé kolo!
Nejsi v cirkusu, tak nešaškuj a boxuj.
Dej mi!
Dělej!
Jo!
Sejmi ho!
Jo. Tak se mi to líbí!
Jedna!
Dva!
Vstávej!
Tři!
Čtyři!
Pět!
Šest!
Sedm!
Osm!
Můžeš?
Boj!
Bojuj!
Pro tohle ses narodil, synku. Abys vyhrál.
Jo! Nakopej mu prdel!
To je ono!
Je dole.
Do svého rohu!
Jo!
- Čtyři! - Vstávej, sakra!
Pět!
Šest!
Sedm!
Osm!
Devět!
Můžeš?
Boj!
Dělej!
Do rohu!
Dobře jsi mu dal. Levačku má dole.
Co to mělo bejt, kurva? Co to vyvádíš?
- Co to kecá? - Jędrzeji, dost mě děsíš.
- Co je? - Všechno je v pohodě.
Pořád mu nakládej. Teď ho dorazíš.
- Dostal jsi ho, tak pokračuj. - Nerozumím, co to meleš.
Mohl bys prosím mluvit anglicky?
- Jo, jo! Šampion! Bum, bum! Šampion! - To není anglicky!
- Třetí kolo! - Udělej, za co ti platím, sakra!
Nemrkej na mě, ty parchante!
Takový mrknutí znám!
Takhle mrkají zmrdi! Kurva!
Hej! Jestli mi tenhle zápas posere, tak dostanu vás oba, sakra!
Rozumíš?
Udělej s tím něco. Rozumíš mi, kurva?
- Ať ten kluk prohraje. Prohraje! - Šampion! Bum!
Jsi fakt úplně vygumovanej, ty ožralej píčusi?
Řekni mu, ať prohraje!
Doraz ho!
Ukonči to!
Knokaut! Je konec!
Jo!
Jędrulo!
Nikam nejdu, vy zmrdi! Nikam.
Tak se to dělá!
Nejlepší debut! Šampion!
To je ono, Jędrulo.
- Nevzdal jsi to, když tě… - Jo.
Co to kurva mělo bejt?
- Klid, Jackie. To nic. - Cos provedl?
- Vyjebal jsi se mnou! - Co to ječíš?
Klídek, kámo. Sedni si, jo?
Nechoďte sem! Ne…
Fakt skvělej zápas.
- Konečně někdo, kdo mluví normálně. - Měls ruce jako kladiva.
Ale něco mi pověz.
Proč byla ta tvoje Kasia tak smutná? Nebo taková vystrašená.
Kasia?
Jo, tvoje Kasia.
Nepřišla mi vystrašená.
Jak to myslíš?
Vždyť jsem to viděl. Seděla naproti mně.
Koukala na mě jako na nějakou příšeru z pohádky.
Do prdele.
Ale fakt. Jestli mi nevěříš, zeptej se Jackieho.
Jackie.
Nebyla Kasia vystrašená?
Jo, byla vyděšená.
- Možná věděla, žes mi slíbil… - Poslouchej, Nicky. Já…
Sednout!
Sedni si.
Kurva.
Představte si, že mi Jackie slíbil, že ve druhým kole půjdeš k zemi.
A vážně jsi ve druhým k zemi šel.
Tak jsem se zvedl a byl jsem na odchodu. Měl jsem naplánovanej parádní večer.
Kámoši, kámošky.
K večeři měl být nádhernej, tlustej humr.
Prostě bomba. Ale pak si představ tohle. Ty ses zvednul, kurva.
- Proč by neměl… - Hej.
Kurva.
Jak se jmenoval ten chlápek, co umřel a pak zase ožil?
Jackie.
Kdo umřel…
a pak vstal z mrtvých?
Ježíš?
Jo! Ježíš!
To je ono.
Ježíš.
Kdybych poslouchal tátu, věděl bych to.
Ale to bych zas ještě smrděl v Polsku a chodil v posraných gumákách.
Ale tady chodím v kožených oxfordkách.
Tak jsem se vrátil, abych se podíval na toho frajera, co se mnou vyjebe.
To jsem teda zíral, když jsem zjistil, že to není nějakej drsňák.
Je to jenom posraný děcko z Bytomi, co nejenže nemá práci,
ale nemá ani pas a se svým synkem Tadkem…
- Hej… - Klid.
Bydlí v nějakým zavšiveným imigračním centru.
A tenhle klučina vytáhl ptáka a ojebal mě.
Ojebals mě, jasný?
Vyjebals se mnou.
Víš, o kolik jsem přišel?
Víš?
Pět let. Pět posranejch roků jsem budoval O’Brianovu kariéru.
Cihlu po cihle, den po dni.
Pět let!
A nějakej kretén z Bytomi si sem nakráčel a za jeden večer to celý posral.
- Možná jsi ty cihly měl stavět líp. - Cože?
Já nepřišel prohrávat. Jsem tu, abych byl šampion.
A můj syn bude taky nosit takový oxfordky.
Kurva.
Ten má ale koule.
Fakt. Ty máš koule, kurva.
No dobře.
Tak uvidíme, co z toho bude.
Co to je?
Panebože! Rascale!
- Bože, kam ho vezete? Co s ním bude? - Klid, madam.
- Bude v pořádku? - Tak.
Vezmeme ho do nemocnice St. Leonard’s. Přijeďte tam.
- Co s tatínkem bude? - Po rentgenu budeme vědět víc.
Dobře.
Pojď.
- Pojď! - Dobře.
- Tam nesmíte. - Nechte mě. Mám tam manžela.
To bude Kasia.
- Asi jo. - Běžte pryč.
Měla strach.
- Já s tím nesouhlasím. - Běžte pryč.
- Běžte! - Uhněte.
- Uhněte mi. - Ustupte.
- Jędrzej! - Klid.
- Jędrzeji! Je všechno v pořádku? - Podepsal jsem smlouvu.
- Cože? - To je Nicky.
Jakou smlouvu? Nic s ním nepodepisuj.
- Věř mi. Není to dobrý člověk. - Přestaň, Kasio, je to Polák.
Neříkal jsem to?
Promiňte, nechtěla jsem vás urazit.
Kasio.
Nic se nestalo. Nemusíš se za nic omlouvat.
Odteď jsme rodina. Říkej mi Nikodem.
- Kasia. - Vítej do rodiny, Nikodeme.
- Mně říkej Czesiek. - Tak jo, pro dnešek bylo byznysu dost.
Užijte si trochu.
Díky.
Bavte se.
Don King v jednom rozhovoru řekl,
že praví válečníci mají bojovat, a ne číst smlouvy.
Čau, Nikodeme!
Takové řeči zní hloupě, dokud nepoznáte někoho s charismatem, jako měl Nikodem.
- Ahoj. Přišel táta šampion. - Kasio.
Maminka mi nevěřila. Říkala, že s mým snem je konec.
Ale není s ním konec. Je to teprve začátek. Však uvidíš.
Tvý jméno budou znát po celým světě.
Jo, ale nejdřív z tebe musíme udělat profesionála.
- Cože? - No, v emigraci jsi nějak nakynul.
- Zítra začneme trénovat. - Tak jo. Tadek se seznámí s dědou.
Slečinko, toho dědu si nech. Já jsem přijel za anglickýma kundičkama.
Pochovej si vnoučka.
Takovej drobeček.
Ten je tak maličkej.
Na ten večer často vzpomínám.
Bude mít silnou levačku.
Byli jsme jako šťastná rodina.
Úřednici stačil jediný pohled na Czesiekovu nohu.
A strejda s náma zůstal.
A příští ráno už jsme byli v Nickyho klubu.
- Tak co? - Skoro jako u nás na vesnici.
- Jo! - Akorát ti boxeři jsou opálenější.
Tady je máme.
- Jędrzej. - Zdravím.
- A Czesiek. - Chlape.
Můžeš mi říct, co on tady dělá?
- Czesiek? - Jo, Czesiek.
Jak to myslíš?
Pokud si to dobře pamatuju, tak jsme spolu včera podepsali smlouvu.
O Czesiekovi v té smlouvě nic nebylo.
Ale Czesiek je můj trenér. Bez něj bych tady nebyl.
Dlouhý ty údery. A nohy.
Jdi do hajzlu, vole.
Dobře. To je ono.
Czesiek musí být v mým rohu.
Ale jde o to, že ten roh není tvůj…
ale můj.
A jestli za mě chceš bojovat, tak já rozhodnu, kdo v něm bude. Jasný?
Krucinál.
Chlape.
Ty jsi trenér toho borce ze včera? Toho čokoládovýho?
Jak ho Jędrula uspal?
Nech mě dělat.
Jo, jo. S Jędrulou musíme pořádně trénovat.
- Stav se, přiučíš se. - Czesiu.
Pierre.
- To je Jędrzej. - Zdravím. Těší mě.
- Tvůj nový trenér. - Těší mě.
Zlomte vaz.
Tak dost muchlování. Pojď se rozcvičit.
Dáš nám chvilku?
Jasně.
Strejdo.
Jde o to, že… Nicky říká, že to má být týmová práce.
No a?
A ten Pierre je prej jeho pravá ruka, takže ho máme poslouchat.
Poslouchat? Jak jako poslouchat?
No normálně. Bude mým oficiálním trenérem.
Ten žabožrout? Ten nic neumí…
Pst.
- Má tě trénovat on? - Co můžu dělat? Nicky to chtěl.
Ale v pohodě. Nic se nezmění.
Jak si to představuješ?
No, budeš dál chodit na tréninky. Budeš se dívat, studovat.
Pak budeme trénovat i spolu. Akorát ne tady oficiálně.
Šlo by to tak?
No jasně že šlo.
Jasně.
Vždycky budeš můj Jędrula.
A ne žádnej Jandrew.
Jdeme na to.
- Jo, jdeme. - Pierre!
Tak jo, vlez do ringu.
- Jo. - Nohy blíž.
U Czesieka a Pierra to nebyla láska na první pohled.
Ne, sklapni!
Když přišel Hitler, Frantíci tak chytří nebyli.
Co? Frantíci co?
- Cože? - Cože?
Zato Jackie Boss makal na tom, aby mi našel vhodné soupeře.
Boj!
Tentokrát už si pohlídal, aby všechno šlo hladce.
Možná až moc hladce.
Budou oplakávat ten den, kdy Polák vystoupil z lodi!
Polák!
Od té doby jsem byl známý jako… No jak jinak?
Polák.
Nicky zatahal za nitky a sehnal mi doklady.
Dnes mohu s hrdostí prohlásit…
KONEC KOMUNISMU V POLSKU
…že nadcházejí veliké změny.
Když padla Berlínská zeď,
začal jsem na svých zápasech vídat víc krajanů.
- Jo, nakopej mu prdel! - Nech mého syna být!
Jo! Super!
Fakt super! Válíš, ty vole!
POLÁK ZNIČIL POSTARŠÍ ŽENU
Hochu, píšou o tobě.
- Tak co, uvidíme se v klubu? - Jasně.
- Brzo tě odsud dostaneme. - Já vím.
Jędrzej mu dává nakládačku.
Vyletěl z ringu!
Je knokautovaný a leží na stole pro komentátory.
BOJUJ SE SOBĚ ROVNÝM!
Konečně jsem splnil svůj slib.
No chápeš to?
Tadku!
Tví rodiče mají parádní ložnici.
A tady je vířivka pro mamku. Teda pro mamku i taťku.
Není zvláštní, že nám dal dům?
Sakra.
Nicky je ze starý školy.
- Pro něj jsou krajani jako rodina, víš? - Karol byl taky náš krajan.
Karol byl dacan.
Tadečku.
Jdeme. Pojď.
Půjdeme k tobě do pokojíčku. Tam si nikdo stěžovat nebude.
O TŘI ROKY POZDĚJI
Dýchej.
Vstávej, kurva!
Do prdele.
Vstávej! Do prdele!
Klídek.
- Pojď. - Ten sráč…
Nicky, co to má bejt? Nemůžeš sehnat normálního soupeře?
Chci Barbera, ne tyhle močky.
A teď, dámy a pánové!
Tento boxer se popere o pás světového šampiona organizace WBA!
Má 27 výher, žádné prohry a 18 knokautů.
Přivítejte v ringu
Roye Barbera!
Barber!
Jędrulo…
Jak vidíte, rval se statečně, ale brzo mi bylo jasné, jak to dopadne.
Někteří lidé říkají, že o výsledku máte jasno vždycky.
Není pravda, že bojujete jen se soupeři, které domluví Jackie Boss?
Jędrzeji, mám tu otázku zopakovat?
Nebo se mám radši zeptat v polštině?
- Hej, je tady Barber! - Barber!
- To je Barber! - Gratuluju!
Gratuluju, chlape!
- Jaké to je být držitelem tří titulů? - Nevyhnutelný. Dál.
Royi, dotaz…
Dívej. Všichni ti trenéři, manažeři, asistenti a čert ví, co ještě.
To už není box. Jsou jak šaškové v cirkuse.
Tvůj táta by s těma Anglánama vytřel podlahu.
Mohl bys konečně zavřít hubu?
Co?
Jestli ještě uslyším ty kecy o starejch dobrejch časech, tak se odstřelím.
Co je, kurva?
Jen se na sebe podívej. Vypadáš jak zasranej bezďák.
Žiješ tady už čtyři roky, a pořád anglicky neřekneš ani hovno.
Furt jenom fňukáš a chlastáš z tý blbý placatky.
- Ale beze mě… - Co? No co?
- No beze mě… - Co?
- Já… - Ani polsky neumíš.
- Nech ho, prosím tě! - Co je?
- Pokecáme zejtra… - Kdepak. Žádný zejtra nebude.
- Ani za milion let, jasný? - Jędrulo…
Nepotřebuju tě, rozumíš?
Nepotřebuju ty tvoje debilní kecy v polštině.
Nikdys můj trenér nebyl a nikdy nebudeš, kurva!
- Jasný? - Jędrzeji!
To nic.
To je u Albánců normální.
- Sem nemůžeš, tak koukej… - Tady ho máme.
- Tak se ukaž, vole! - Ty zmrde!
- Hej! - Polsko, kurva!
- Ne Albánie. - Vypadni!
- To má bejt váš šampion? - Běžte pryč!
Je falešnej jako všechno v týhle debilní zemi!
Váš šampionát, vaši pitomí boxeři i ten váš zasranej pás!
- Všechno je to falešný! - Co to mělo bejt za srabáckej útok?
Už jsem tě jednou srovnal. Klidně to udělám zas.
A tentokrát tě ta tvoje blbá ženuška nezachrání!
- Kreténe! - A sakra.
Tak dělej!
- Klidně tě sejmu znova, ty zmrde! - Počkat! Rozumím tomu dobře?
- Vyzýváte Poláka k souboji o titul? - To si piš, sakra!
Jo!
Tohle má svůj proces!
Je to instituce.
A tenhle kluk k ní nemá žádný respekt!
Nemůže si sem jen tak nakráčet z ulice.
Víte? Máme pravidla!
Neile!
Haló!
Já vím, že na kriket je potřeba členská kartička.
Ale na box?
Vaši výzvu s úctou přijímáme.
A teď jděte do hajzlu!
Skončíš pod drnem!
Budeš slavný.
Co je to?
Vstupenka do ráje.
Děkuju.
Co to mělo být?
Co?
Byla na pánských záchodech.
Novinářky. Pojď.
Děti nemám.
Alespoň o žádných nevím.
Nikoho, kdo by mohl pokračovat v mém díle.
Ale dneska jsem si něco uvědomil.
Došlo mi, že až přijde můj čas, nebudu těch ztracených let litovat.
Budu šťastný a spokojený, protože můj chráněnec, můj šampion,
syn, kterého jsem nikdy neměl, dosáhne svých úspěchů.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Na šampiona.
- Jen s ním chci mluvit. - To nejde.
- Jen si promluvíme. - Rascale, říkám to naposledy.
No tak, Nicky.
- Chci jenom to, co mi patří. - Rascale…
Ne! Neodejdu, dokud mi neodpovíš, sakra!
Nemůžu ani nakrmit rodinu, Nicky. Nemůžeš si nechat všechno!
Tak jo. Musíš vypadnout.
- Ruce pryč. - No tak.
- Musíš vypadnout. - Já ti věřil, Nicky!
- No jo. - Sakra, já ti věřil, Nicky!
- Tak jo. Běž. - Myslíš, že jsi výjimečnej?
Však uvidíš.
- Je to slizkej had! - Běž!
- Promiňte, dámy a pánové. - Hnusnej, slizkej had!
Bože, ten vypadá děsně.
Díky.
Láme mi to srdce. Tolik jsem toho pro něj obětoval.
Ale některým lidem se evidentně pomoct nedá.
Ten si asi taky nepřečetl smlouvu.
Hej.
Kasio. Počkej. Věř mi.
Kdybych nectil úmluvy, nebyl bych dneska tam, kde jsem.
Vážně budeme předstírat, že to bylo normální?
V klidu jsme tu seděli a on sem tak vtrhne.
Když nechceš nezvané hosty, tak jim nedávej důvod přijít.
A proč odpovídáš za něj?
Co?
Kasio, věř mi, že to není nic příjemného.
Rozloučit se se svým zápasníkem.
To je na naší práci to nejhorší.
Naštěstí má tvůj manžel velký talent.
Nicky, děkujeme za večeři, ale asi už půjdeme.
Jo, půjdeme domů. Ale je to vlastně náš dům?
Hej!
- Říkám si, jestli spíme ve vlastním domě. - Jdeme.
A hned.
Ano, pane šampione.
Omlouvám se.
Ráno na tréninku si promluvíme o tom zápase.
- Ano, omlouvám se. - Dobrou noc, Kasio.
- Zbláznila ses? - Jak to myslíš?
To dobře víš. Urazila jsi Nickyho.
- Co to s tebou je? - Nevěřím mu.
Tak to máš problém, protože všechno máme od něj.
Sehnal…
Sehnal mi zápasy! Vytáhl tě z toho imigračního centra!
A ty tam uděláš scénu?
- V jeho restauraci před jeho kamarádama? - Jsi slepý?
Já? To spíš ty. Máš novej dům, nový auto, tenhle kožich.
Manžela, kterej může být mistrem světa. A to všechno díky němu.
Ale ne, tobě nikdy nic nestačí!
- To samé dělal pro Rascala. - Rascal!
Tohle je můj večer, jasný? Ani Rascalův, ani Barberův.
Ani Czesiekův.
Jdi do hajzlu.
Jędrzeji, přijel do Anglie kvůli tobě.
- Aby ti pomohl. - Ale nepomáhal, sakra.
Je to Czesiek! Co se s tebou děje?
Děje se to, že budu nejlepším boxerem všech dob, chápeš?
Ne. Nechápeš.
Od samýho začátku to nechápeš. Pamatuješ na klub Legends?
Prosil jsem tě, abys zůstala venku.
Ale ne, tys tam nakráčela a ponížila mě před nejlepšíma trenérama v zemi.
A po porodu jsi mnou manipulovala, abysme se vrátili.
A když mi Nicky nabídl smlouvu, nadávala jsi mu.
A víš proč? Já ti to povím. Protože ve mě nevěříš, krucinál.
- Nevěřím? - Jo. Říkáš, že s mým snem je konec.
- Nevěřím, jo? - Jo!
- Nevěřím? - Nevěříš!
Dřela jsem ve dvou pracích najednou v cizí zemi, abys mohl bušit do pytle.
A jestli jsi zapomněl, odešla jsem pro tebe ze školy a od rodičů.
Utekla jsem kvůli tobě z Polska.
- Co moje Londýnská univerzita? - Dej pokoj.
- Co má laboratoř? - Přestaň!
Tak neříkej, že v tebe nevěřím, protože všechno bylo pro tebe, sakra!
Je fajn, že jsme k sobě konečně upřímní.
Není to pro tebe, pro Tadka, pro nás. Jenom pro mě.
To jsem neřekla.
Kam to jdeš?
Jędrzeji!
Kurva!
Sakra.
Jędrzeji.
- Co tady děláš? - Bála jsem se, když…
Pardon, můžeš… Můžeš odprejsknout?
Když jsi nepřišel, bála jsem se, že se něco stalo.
Ale jako co?
Nevím. Normálně vždycky přijdeš domů.
Ale ne… Byl jsem u Czesieka.
- U Czesieka? - Jo.
Chtěl jsem se podívat, jak se má a jestli je v pořádku.
- A? - Však znáš Czesieka. Ten něco snese.
To jo.
Jsem ráda, že už spolu mluvíte.
Chci se ti omluvit za včerejšek.
Vím, že toho teď máš hodně, a chci, abys věděl, že za tebou stojím.
Včera se ve mně něco zlomilo a… Já nevím.
Těch šest let bylo těžkých.
- Bože. To už je to šest let? - Jo.
Ve čtvrtek to bude přesně šest let, co jsi mě obtěžoval v baru.
Hele, tak co to udělat jako za starých časů?
Jsi naštvaná, takže je vhodná chvíle.
Místo bílýho vína si dáme Guinnesse.
Co? Tak třeba v ten čtvrtek?
To má Tadeček narozeniny.
- No… - Tak to spojíme.
Přesně tak.
- Bude velká párty? - Nemusí být velká.
Ale jo! Velkej dort, hromada jídla a kopa dárků.
Bude ohňostroj, co uvidí celej Londýn.
- Ohňostroj? - Kasio!
Kasieńko! Co ty tady děláš?
- Nicky. Ahoj. - Ahoj.
Netušil jsem, že nás dneska poctíš návštěvou.
Moc ti to sluší.
- Díky. - Koukej na něj.
Dostane šanci stát se šampionem, a co udělá?
- Přijde pozdě. - To je moje vina.
Neomlouvej se, Kasio.
Já vždycky říkám, že rodina je to nejdůležitější.
Jo.
- Už musím běžet. - Taky už půjdu.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
Poslouchej, o tom s Barberem se začalo hodně mluvit.
Abych ten zápas pořádně propagoval, musím zatahat za spoustu nitek.
Ale jedna z nich je klíčová.
Zrovna mi zavolala Eva. Ta novinářka, pamatuješ?
Má pěknou prdýlku.
Chce s tebou udělat živý rozhovor. Ve čtvrtek v hlavním vysílacím čase.
- Co? Super, ne? - Není to super.
- Co je? - V kolik?
- Je v tom problém? - Ne. Ale v kolik?
- V tolik, v kolik řeknu, sakra. - Ale Tadek má narozky.
- Pořádáme oslavu. Jsi taky zvanej. - Hej!
Hej, chlape!
Mluvíš, jako bys byl ještě v Polsku.
Proč si vybírat, když můžeš mít všechno?
Půjdeš na rozhovor a já zatím budu na oslavě.
Až budeš mít hotovo, tak přijdeš. Nikdo si ani nevšimne, žes byl pryč.
- Tak co? - Dobře.
- Jo. - Máš pravdu.
Ještě jedna věc. Poslouchej.
To mě poser.
Už to začíná!
Jsem zpátky!
Tadečku!
Už jdu!
Už přestaň, prosím tě.
SPORTOVNÍ SPECIÁL S EVOU
Já jsem Eva Hazeová a se mnou je tu budoucí šampion v boxu, Jędrzej Czernecki.
- Utekl z Polska, aby se stal hvězdou. - Táta je v telce.
Díky, žes k nám přišel, Jędrzeji.
Díky za pozvání.
- Je to moc milé. - Jędrzeji.
Aha. Pardon.
Je to pro mě velká příležitost.
Jako boxer se člověk musí ukázat lidem…
- Tadku, zkazíš si oči. - Mám narozky.
…aby se proslavil.
Ano. Jędrzeji?
- Chybí ti to? - Co?
- Chtěl bys zas bojovat v Polsku? - Nasrat.
Do řiti. Pardon, to se taky nesmí říkat.
- To nic. - Omlouvám se. Jo.
Aspoň víme, že anglicky umíš dobře.
- Díky tobě. - Jak to myslíš?
Když jsem přijel do Anglie, vůbec jsem anglicky neuměl.
A skončil jsem v imigračním centru.
Anglicky tam nikdo neuměl, tak jsem musel mít tlumočníka.
Nebylo to snadné. Byl to boj.
A všiml jsem si, že tam všichni koukají na tvůj pořad.
Byla tam taková prťavá televize…
Tadku, táta jenom tak blbne, neboj.
Tak to byl Jędrzej Czernecki, náš budoucí světový šampion.
Bylo to skvělý.
Jo. Ten chlápek za kamerou se pořád chechtal, ne?
Jenom ten chlápek? Celá Anglie.
Jde ti to. Kamera tě miluje.
Fakt?
Myslíš… Jako vážně?
Co to je?
Nemůžeš jít oblečenej jako účetní.
- Jako kam? - Na nejlepší párty roku.
- Dneska? - Jo.
Ale…
Ale to nemůžu. Syn má oslavu narozenin.
Jędrzeji.
Musíš pochopit, že v tomhle světě záleží jenom na konexích.
A všichni, co musíš znát, tam budou.
Máš štěstí, že tam můžeš jít.
Teda pokud se chceš dostat na vrchol.
Ale v pohodě. Třeba příště.
Ahoj!
Evo!
Malcolme!
Jędrzej.
- Na zdraví! - Na zdraví!
- Ty jsou krásné. - Ty jo.
Tadku, oxfordky.
Od nejlepšího ševce v Londýně.
Pro tebe.
- Děkujeme, Nicky, že jo? - Děkuju.
- Nemáš zač. - Tak co, otevřeme další?
Na.
Od koho to je?
Otevři to a podívej se.
- Další boxerské rukavice? - Žluté ještě nemáš.
Kdy přijede táta?
Asi na ohňostroj, broučku.
- Určitě? - No jasně.
Předtím jsi říkala, že tu bude na dárky.
- A teď až na ohňostroj. - Broučku.
Tak co další dárek?
Kolik jich dostal?
Počkej.
- Krucinál. - Copak? Volá ženuška?
Tak to vezmi. Asi jí chybíš.
Asi bych už měl…
- Vezmu to já. - Ne. Evo, přestaň.
Ne? Jen pozdravím.
Ne. Přeskočilo ti?
- Jędrzeji? - Haló?
- Ahoj. - Haló?
Už jsi na cestě?
Jo, jsem.
Producenti toho pořadu mě pozvali na drink. Je to taková tradice.
Víš, jak to chodí.
Musíš se s každým pozdravit. Poklábosit. Chvilku to trvá.
Poslyš, chtěla jsem začít s ohňostrojem, ale Tadek říkal, že to může jenom táta.
Haló? Jędrzeji?
Co?
Já mu to vynahradím.
Ale on se na tebe pořád ptá.
Nevím, co mu mám říct.
Já vím, ale přece to nejsou jeho poslední narozky.
Bude mít další oslavy.
Bude mít čas mi to odpustit, zapomenout.
Jędrzeji, potřebuje tě.
Do prdele.
Tak jo, musím končit.
Tak se opatruj.
Dej na sebe pozor.
Tak odejdeš, nebo zůstaneš?
Fakt parádní oslava.
Kaśko.
Pojď sem.
Posaď se.
Pojď.
Sedej.
Posaď se u mě.
Něco ti povím.
Ženský jsou takový…
Takový hloupý, víš?
Ale ty jsi chytrá.
Poslouchej mě.
Jsi krásná.
Hodná.
Chytrá.
Jsi…
ta nejchytřejší holka,
co kterejkoli z nás bláznů kdy potkal.
Je škoda…
že to všechno
takhle dopadlo.
- Na, dej si práska. - Ne.
Dej si.
A pak si lokni.
Pomáhá to na bolest.
Ani nevíš,
jak moc vás mám všechny rád.
Ale vím, Czesiu.
Mami, Jan a Benjamin už musí jít domů.
Mohla bys odpálit ten ohňostroj?
Hošku.
To není práce pro tvoji pěknou mamku.
Ale pro pořádnýho chlapa.
- Já to odpálím, ty pyromane. - Jupí!
Bojuj.
Nevzdávej to.
Tak pojď, Tadku.
Jdeme.
Udělá to bum!
Bum!
Tak pojď, jdeme.
Do hajzlu.
Do prdele.
Kasio?
Kasio!
Kurva!
Fakt?
Tak ty mě chceš nechat? Tak dobře!
Tam.
Kasia odešla.
- Fakt tam? - Skvělý, co?
Eva se nastěhovala.
- Líbí se vám? - Je úžasný.
A každý, kdo tvrdí, že klíčem k úspěchu je rovnováha…
Ukážu vám to.
…nikdy neslyšel o kokainu.
- Super! - Jo!
Ty vole!
Než jsem se dal dohromady, promrhal jsem půl roku.
Půl roku stráveného honbou za slávou…
hrátkama s Evou…
a vším, co mi Jackie šoupnul pod nos.
Jenom na jednu drobnost jsem zapomněl.
Na výhru proti šampionovi…
Tak jo, dost. Dej si pauzu.
- …je potřeba trénovat. - Co se děje?
- Dostanu se do toho. - Kdy?
- Celý týdny nechodíš na tréninky. - Nebyly to…
Myslíš, že takovej odkaz chci? Trenér, jehož boxer se ani neukázal?
- Jenom se potřebuju rozjet. - Jo?
- Vraz mi jednu do ksichtu. - Co?
- Vraz mi ji. - Nechápu, jak to má pomoct.
- Dej mi do ksichtu, sakra. - Ne. To…
- Dej mi do ksichtu! - Dost!
- Přestaň! Co to… - Dej mi do ksichtu!
Dej mi!
Tak dělej, kurva!
Taková podivná věc, sakra.
Brzo budeš mít zápas, ale v klubu tě vůbec nevídám.
Myslel jsem, že mám něco s očima, ale Pierre tě prý taky nevídá.
Promiň, Nicky. Nevím, co to se mnou je. Nemůžu spát.
Kasia utekla s Tadkem někam do Polska. Ani nevím kam.
Hele. My jsme teď snad v kostele?
- Cože? - Nosím snad kleriku?
Nejsem kněz. Zpovídat se mi nemusíš.
Mě to vůbec nezajímá.
Ta tvoje palice musí pochopit, že na tréninku
všechny tvý problémy zůstanou za dveřma klubu, jasný?
- Děláš si srandu? - Vypadám, že bych si dělal srandu?
Investoval jsem do tebe hromadu peněz.
A ty mi tady bulíš, že ti utekla stará?
Já to chápu.
- Ale teď s tebou mluvím jako… s tátou. - Něco ti povím.
Mně je naprosto u prdele,
jestli mě považuješ za tatínka, maminku, ségru, bratrance nebo třeba zlatou rybku.
Máme jeden k druhýmu závazky.
Dobře víš, že když je nedodržíš, bude to mít následky.
- Ty mi vyhrožuješ? - Ale kdepak, hergot.
Proč bych ti vyhrožoval? Jenom ti připomínám naši dohodu.
Takže teď mluvíme o byznysu, jo?
Ano, pane.
Aha.
Tak když jde jenom o byznys, dej mi moje prachy a já půjdu.
Jaký prachy?
Jak jako jaký? Ty prachy, co jsem ti vydělal těmahle pěstma.
Dobře, tak se podíváme na účty.
Uvidíme, kolik ti to dlužím.
Dobře?
No teda. Je toho tolik.
První zápis. 500 000 liber.
Tolik jsem dal do Rascalovy kariéry, než jsi ji předčasně ukončil.
Slíbil jsi, že mi to všechno splatíš.
Kdepak to mám? Tady je tvá smlouva.
- Rascal O’Brian? - Ty si ho nepamatuješ?
Takováhle hora. Fakt dobrej boxer. Byl loajální, dochvilnej, měl fajn rodinu.
Ale tys říkal, že jsem investoval špatně.
Tak jsem tě poslechl a rozhodl se,
že ty cihly postavím líp.
No jo, hergot. Tak si vezmi 500 000 a dej mi zbytek.
A ta krásná vila, ve který bydlíš. Kolik asi tak stojí?
Co? Osm tisíc liber měsíčně.
Ale ne, zařídil jsem ti slevu. Ne osm, ale sedm tisíc.
- Já se tě o žádnej dům neprosil. - Ne, ale potřeboval jsi ho.
V hnusným imigračním centru by ses šampionem nestal.
A já ti slíbil, že budeš šampionem, ne?
Víš, že už tam bydlíš tři roky?
Sakra, jak ten čas letí, co?
Spočítáme to.
Sedm tisíc krát dvanáct měsíců v roce krát tři roky.
To dělá 252 000 liber.
Po slevě. A teď pozor.
Díky mně jsi ušetřil 36 000 liber.
Sehnal jsem ti Jaguara. To dělá 1 700 měsíčně na leasing.
- Tělocvična, 700 měsíčně po slevě. - Co, kurva?
A teď Pierre, tvůj trenér.
Věděls, že ten starej parchant
ti každej měsíc účtuje 10 000 liber?
A to i když nechodíš na tréninky.
- Pak 60 000 za používání mých ručníků. - Cože, kurva?
- Jaký ručníky, kurva? - Pak 40 000.
Za oblečení, hotely, pití v mý restauraci. A tak dál a tak dál.
- Co to… - Co?
- Kožený oxfordky? - Jo. Od nejlepšího ševce v Londýně.
- To byl dárek, do prdele! - Ano, dárek.
- Od tebe. - Ale dals mu ho ty!
Proč bych mu dával tak drahý boty?
Tys chtěl, aby je měl.
- Proto nechci děti. Příživníci debilní. - Kurva!
Abych to shrnul, celková suma všech výdajů za celou tu dobu
byla 1 919 120 liber a 19 pencí.
Takže mi ještě dlužíš 420 000 liber.
- Plus úroky. - Úroky?
- Úroky jsou… - Já vím, co jsou, kurva!
- Tak proč se ptáš, sakra? - Jdi do hajzlu, ty zmrde!
- Jędrzejku, i pro mě je to těžký, fakt. - Jo?
Tak já bojovat nebudu. A co pak, no?
Beze mě seš nicka, do prdele!
Nicky je nicka.
No jo.
Hele, jsme profesionálové.
Tak se tak i chovejme, jo?
Nechci na tebe tlačit.
Prostě mi vrať klíče od domu a od auta.
Splať mi, co mi dlužíš, a budeme si kvit.
Nebo můžeš vychladnout. Trochu si to promyslet.
A vyhrát ten podělanej pás šampiona.
A pak ještě pár zápasů a budeš zase na nule.
Ať se rozhodneš jakkoliv…
podpořím tě.
Jako otec.
Strejdo, to jsem já.
Strejdo.
Omlouvám se.
Slyšíš?
Omlouvám se. S těma Anglánama jsi měl pravdu.
Haló!
To ne, do prdele!
Ne!
Ne, kurva!
Strejdo!
Do prdele!
Pomoc!
Bože! Strejdo!
Do prdele!
Ne!
Do prdele!
Říkával, že to pomáhá na bolest.
Díky, žes přišla.
Jak jinak? Je to Czesiek.
Jak to zvládáš?
No víš, čeká mě zápas, tak hodně trénuju.
To je dobře.
Hele, neměli jsme čas si promluvit…
Já vím. Já chci. Celou dobu to chci.
Říkala jsem si, že když jsem tady, tak by sis chvilku našel?
No jasně.
Samozřejmě.
Dneska večer u mě? Udělám večeři.
Pardon, přejete si něco?
Loučím se s Czesiekem.
Tak do toho.
Počkej. Třeba…
- Tak jo, hotovo? - Vypadám na to?
- Nevím, proto se ptám. Je mi zima. - To vím.
A víš, proč to vím? Už jsi to řekla čtyřicetkrát, krucinál!
A zima ti je, protože je zima, sakra!
Jestli chceš, tak vypadni. Sbal si ty svý boty, vezmi si klíče.
Jdi s tím svým věčně zpruzeným ksichtem do hajzlu!
Zbláznil ses?
Jędrzeji!
- Haló? - No? Co je?
- Odpočíváš? - Ne.
- Vařím. - Cože? Vaříš?
Hele, mám prosbu.
Bylo by super, kdybys mi sehnal dva VIP lístky blízko mýho rohu.
- Máme vyprodáno. - Je to pro Kasiu a Tadka. Je to důležitý.
- Do prdele. - Nicky, prosím.
- No jo, ale soustřeď se na zápas, hergot. - Jasně.
Dobře. Musím končit. Ahoj. Čau.
Ahoj.
- Ahoj. - No…
Omluv ten brajgl. Čekal jsem tě později. Všechno je nachystaný.
Moc ti to sluší.
Jasně, to nic. Stejně ještě dneska musím stihnout odlet.
Ale ne, zítra poletí další.
Tak co? Dáš si trochu vínka?
Hele, podařilo se mi sehnat pro tebe a Tadka lístky v první řadě.
- Jędrzeji… - Všechno zařídím.
Zase to bude skvělý.
Já jsem ti jenom přišla předat tohle.
Co to má bejt, sakra?
Nebyl čas si promluvit…
Nebyl, protože když jsem vstal, bylas pryč.
No jo.
Takže ty přijedeš na Czesiekův pohřeb,
abys mi doručila rozvodový papíry, kurva?
Přišla jsem, protože Czesiek byl jeden z nejdůležitějších…
- Jo? - Když nebudeš mluvit jako dospělý…
Takže já tady pro tebe dřu jako vůl.
Krájím salát a houby, místo abych trénoval!
Ne. Snažím se, abych ti tím udělal radost, a ty mi sem přineseš tohle svinstvo?
Hele, ty máš svůj život a já zase svůj. Prostě to podepiš, ať se můžeme posunout.
- Ty někoho máš? Je mi to jasný. - Nikoho nemám.
Kdo tě šuká?
Jméno.
No?
Kasio! Počkej. Prosím tě!
Kasiulo. Hej.
Kasio.
Nechal jsem se unýst. Promiň. Poslouchej.
Jsem trochu naštvanej, trochu smutnej.
Kvůli Czesiekovi, kvůli šampionátu.
Potřebuju tě.
Pamatuješ, jaký to bylo dřív?
Pamatuješ si, jak nám v Polsku bylo dobře?
Pamatuješ na naši vanu, naše sny a ty cihly?
Jak to bylo hezký a snadný, když jsme se tak moc milovali?
A už jsme tak blízko, abychom si splnili svý sny.
- Jsou to naše sny. Musíme si je splnit. - Jędrzeji, poslouchej.
Moje sny to nikdy nebyly, víš?
- Ale tvoje. - Co…
Do Anglie jsem jela z lásky k tobě.
- Jo. - Ale už je to pryč.
Ty cihly, vana, my.
Tak tě prosím. Prosím tě, nech mě odejít.
Co to má bejt? Celou dobu tady na tebe čeká taxík?
- Přišlas jen na vteřinku? Nikam nejdeš! - Nech mě být!
Myslíš, že ode mě můžeš jen tak odejít?
Koukej vypadnout. A hned!
Rozumíš? Nebo to pro tebe nic neznamená? To všechno, co jsme prožili?
- Hej! Tohle není konec. Slyšíš? Není! - Jeďte.
Jeďte, prosím.
- Přijdu si pro Tadka a odvedu ho, jasný? - Jeďte!
Skončíš sama na ulici! Odvedu si ho! Skončíš na ulici!
Do prdele!
Kurva!
Do prdele.
Ještě!
Dej mi!
Zabij mě!
Zabij mě, vole!
Zabij mě, ty sráči!
Zabij mě, kurva!
Dost!
Nech ho!
- Zabij mě! - Nech ho!
- Zabij mě! - Nech ho bejt!
Kasio!
ZDE ODPOČÍVÁ EDWIN CZERNECKI MILUJÍCÍ MANŽEL A OTEC
Proč?
Proč jsi mě opustil?
STAVBA BYTOMSKÉHO NÁMĚSTÍ
KONSTANTY ZALEWSKI KANDIDÁT NA PREZIDENTA
Boxeři stárnou.
Ztloustnou.
Začnou moc pít.
A nakonec umřou.
Jako můj otec.
Jako Czesiek.
A jako tenhle klub.
Běhání ti šlo líp.
Klid.
Přicházím v míru.
Nebudeme se zas nahánět, ne?
Jak jsi mě našel?
Copak nevíš, kde jsem pracoval?
Tak co se tak hloupě ptáš?
Bojoval jsi dobře.
Ale kdo ví?
Kdybych tě líp hlídal, kdo ví?
Možná by to dopadlo jinak.
Co chceš?
Poděkovat.
Tobě i tvojí ženě.
Za co?
Za záchranu života.
Ta tvoje Kasia byla lepší sestřička, než si myslela.
Pamatujete, jak Kasia lhala Władkovi o jeho očích a nemocných játrech?
- Zmínila, že jsem měl pod očima kruhy. - No…
Ukázalo se, že už zase měla v podstatě pravdu.
A teď poslouchej.
Doktoři mi našli rakovinu.
Konstanty a Henryk svalili vinu za můj útěk na Władka.
Ale než ho stihli vykopnout,
odnesl si od estébáků jako suvenýr pár kazet s odposlechy.
Jednu z těch kazet nahráli už pěkně dávno v Czesiekově klubu.
Edwine, řeknu ti to na rovinu.
Až pojedeš na olympiádu, tak tam prohraješ.
Rozumíš? Když budeš bojovat s Rusem, musíš prohrát.
- Děláš si prdel? - Czesiu, sakra!
Máš mou plnou důvěru, Edwine.
Budoucnost Sovětského svazu nechávám ve tvých rukou, rozumíš?
A když to špatně dopadne, napadlo tě, co by bylo s tvým synem?
Vyroste?
Bude boxovat?
Chtěl bys, aby se stal mistrem světa, ne?
Ale co kdyby se mu stalo něco zlého, Edwine?
Co?
Zamyslete se nad tím.
Tak, pánové, hodně štěstí na olympiádě.
Čest!
- Parchanti z Varšavy! - Czesieku!
Vzdáš se toho po tolika letech dřiny?
- Olympiáda je to nejdůležitější! - Krucinál, Czesieku…
Takže po tom všem, co jsme spolu zažili, mě zradíš?
Olympiáda je to nejdůležitější!
Nejdůležitější je rodina. Jednou to pochopíš.
No výborně, pane Czernecki.
Co byste si od nás přál?
Nic velkýho.
Jenom autogram.
Než z vás bude prezident a už vás uvidím jenom v televizi.
PŘEVOD VLASTNICTVÍ
Co je to?
Chci zpátky Czesiekův klub.
Asi jsi…
byl na Západě nějak moc dlouho.
Mám ti to připomenout? Jako tehdy Czesiekovi, když…
No, musím uznat, pane Czernecki,
že nás vaše argumenty uzemnily.
Můj táta přestal boxovat.
Ale nepřestal bojovat.
A nikdy mě nepřestal mít rád.
Tak si ho budu pamatovat.
A udělám cokoliv,
aby si mě můj syn pamatoval stejně.
- Můj nejlepší výtvor. - Tati!
Ahoj!
Druhý nejlepší.
Jak se máš?
- Dobře. - „Dobře.“
- Tašku. - Tašku.
Pak tě vyzvednu.
- Ne. - Řekni mamce „pápá“.
- Pápá, mamko. - Pápá.
Ahoj, Kasio!
- Jak je? - Ahoj!
- Nasaď si rukavice. - Raz. Dva. Levačka. Pizda!
Raz. Dva. Levačka.
A teď přední.
Jenom přední. Levačkou.
Přední. Dobře. A kryt. Takhle.
Dobře! Ještě přední.
Dobře! A teď druhou stranu.
To je ono.
Tak jo. Pauza.
Pauza.
- Baví tě to? - Jo.
Vážně?
- Podle mě ne. Někdo tady lže, co? - Ne.
Někdo tady lže.
Hele, ostatně…
Nemusíš mít box rád.
Vždyť co to vůbec je?
Dva surovci se mlátí do obličeje.
Nejdřív dostane ránu jeden, pak druhej.
Nuda, ne?
- Nuda. - Nuda.
- Jdeme?
- Jo. - Jo.
Tak pojď.
Kdybys dneska netrčel se mnou, co bys dělal?
Máma mi koupila knihu o Marii Skłodowské.
Fakt? Na chytrý ženy si dej pozor. Jsou nebezpečný.
A tos věděl, že Marie Skłodowská
jako jediná dostala dvě Mobelovky ve dvou různých oborech?
JEN V 80. LETECH Z POLSKA ODEŠLO PŘES MILION LIDÍ
KVŮLI CHUDOBĚ, PERZEKUCI NEBO VE SNAZE ZAJISTIT DĚTEM LEPŠÍ BUDOUCNOST.
MEZI NIMI BYLY STOVKY SPORTOVCŮ.
ŽÁDNÁ JINÁ ZEMĚ TEHDY NEZAŽILA SROVNATELNÝ ODLIV OBYVATEL.
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich