Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ДЕЯКІ ЧАСТИНИ ФІЛЬМУ БАЗУЮТЬСЯ НА РЕАЛЬНИХ ПОДІЯХ,
ЯКІ ЗОБРАЖЕНО ВІДПОВІДНО ДО МИСТЕЦЬКОГО БАЧЕННЯ ТВОРЦІВ.
БУДЬ-ЯКА СХОЖІСТЬ З РЕАЛЬНИМИ ЛЮДЬМИ Є ВИПАДКОВОЮ.
Ні…
БАНК
НАПАД
- Де живе Тадеуш Ґадач? - Там.
Та ворушися, бляха, у мене немає часу. Ну!
Давай!
Давай.
Бляха, підніми, а не тягни. Воно недешеве!
Обережно, це твій заробіток.
Почекай.
- За це заплачено? - За що?
- За ці. - Так.
Скільки?
Тринадцять мільйонів. 1300 на нові гроші.
Що?
Навчися поважати людей,
перш ніж займатися бізнесом.
Сідай. І вали нахрін.
Пане Славек.
Іди сюди. Іди.
Що таке?
Ваша онука малювала?
Гарно.
Отже?
Яка пропозиція?
Якщо ви такий здібний, як каже міністр,
то легко впіймаєте людей, що пограбували банк SGB і вбили тих жінок.
Тоді вам дозволять повернутися на службу.
Ми забудемо негативний результат перевірки і ваші гріхи часів комунізму.
І повернете мені звання майора?
Заступника інспектора.
Тільки якщо розкриєте цю справу за два тижні.
Цей банк…
як знаєте, приватизують.
Усі ці журналісти, криваві фото, телерепортери,
це погано для справи, і треба її закрити якомога швидше.
Ви п'єте із цукром?
А я на таку схожа?
ДЕНЬ ПЕРШИЙ
Схоже, працював профі.
Він забрав готівку, але не чіпав клієнтських сейфів.
Забрав 100 000 злотих.
І небагато валюти.
Жодних слідів злому.
Мабуть, він працював з охоронцем.
Той зник. Ми намагаємося з'ясувати, де він і чи був причетний.
Заходьте через гараж.
- Вітаю. - Вітаю.
ПОЛІЦІЯ
- Чого вам? - Пакети.
- Він? - Так.
Майор Ґадач.
Вітаю, детектив Яницька.
Привіт.
Кишенько… ти заблукала?
Усе це за 100 000?
Шкода.
Мало бути більше.
Понад 1,5 мільйона з лотерей.
Але план змінився, інкасатори поїхали раніше.
Мабуть, знав про гроші. Це хтось із працівників.
Привіт.
Аматор, але безжальний.
У множині.
- Одна людина не могла зробити це все. - Він їх убив, потім зробив решту.
Ризикуючи, що постріли привернуть увагу когось зовні?
Я ж кажу, аматор.
Міністре, ви впевнені, що потрібен саме він?
Знаєте, коли я почав затинатися?
Коли друзі Ґадача пригостили мене триденним допитом.
Вони були недобрими.
Але ефективними.
І отримали все, що від мене хотіли.
Ґадач - виродок.Але він мій виродок.
І як він не впорається, то…
ніхто не плакатиме за старим есбешником.
Я розумію, міністре.
Та якщо це спосіб забрати в мене контроль над слідством, то не вийде.
Скажи старому, що я візьму справу. Тут усе просто.
Охоронець забрав гроші й звалив.
Справу закрито.
Він десь тут.
За рік до пенсії
грабує власний же банк
у день з найменшим прибутком?
І лишає свій цінний «полонез каро»,
на який заробляв усе своє життя?
Навряд.
Але я послала патруль до нього додому,
він не повернувся зі зміни.
Бляха-муха.
Вони знали, де в нас відеокамери.
І забрали касети із записами.
Я думав, може, щось є на жорсткому диску. Але вони теж про це подумали.
А що із сигналізацією?
Ми ще раз перевірили. Вона не була несправна.
Хтось її вимкнув, і не вперше.
- Хто? - Директор.
Лише він має дозвіл.
Знайди його.
Будь ласка.
Прошу сюди.
Директор тут.
Як довго ти з ними працюєш?
- Як довго? - Не розумію, про що ви.
Ви вимкнули сигналізацію?
Ну, так, я.
У неї постійно були збої. Ми з поліцією зривалися сюди серед ночі.
Я замовив ремонт,
і подумав, що одні вихідні без сигналізації нічого не змінять.
Руки.
Не чіпайте нічого.
Коли почалися збої?
Два тижні тому?
Тобто 21 жовтня.
Упевнені?
Так.
Була субота.
Хрестини мого онука.
Мені довелося приїжджати сюди двічі.
Вітаю.
Ви вбили чотирьох своїх співробітників.
Чому вони сховали тіло охоронця у вентиляції?
Є думки?
Щоб на нього впала підозра, і вони виграють час.
Ми його знайшли б, коли тіло почало б смердіти.
Ґадач. Тадеуш.
Яницька Олександра.
А чому «Кишенька»?
Працювала з крадіжками.
- Пограбування? - Автобуси й трамваї.
- Ловила кишенькових злодіїв. - Легендарний 175-й автобус.
І?
Я візьмуся.
Хто повідомив про напад?
Директор відділення о 14:30.
А вбивства відбулися?
Між 20:30 і 00:00.
А охоронець?
Є сліди боротьби? Він захищався?
Лише посмертні садна. Зламана рука, теж посмертно.
Мабуть, він їх знав.
Він взагалі там не мав бути.
І чому ж?
Він помінявся змінами з Кацпером Сурм'яком.
А де він зараз?
Перевірили його квартиру. Там нікого.
Вранці ще раз перевіримо співробітників, сім'ї жертв і так далі.
А торт?
Звідки там торт?
День народження касирки.
Інші дівчата прийшли раніше, щоб зробити сюрприз.
Твою ж.
ПОЛІЦІЯ
Драбік, так?
Ви запам'ятали.
- У мене є прохання. - Так?
Відправте двох тямущих офіцерів у мій дім біля Вроцлава.
Перш за все, нехай приженуть мою машину,
і ще захоплять якогось одягу, гаразд?
Добре.
СКЛАД ЧИСТОЇ БІЛИЗНИ СТОРОННІМ ВХІД ЗАБОРОНЕНО
На добраніч.
…криваве пограбування
сталося напередодні злиття банку SGB та Національного інвестиційного банку,
що належить найбагатшому поляку Лешеку Мадейскому.
Кажуть, що через трагедію
можуть відкласти приватизацію одного найбільших банків Польщі.
…поліція не надає інформацію про хід розслідування.
ДЕНЬ 2
Неофіційні джерела називають злочинні групи Воломіна і Прушкува.
За розслідуванням уважно стежить
Міністр внутрішніх справ Кшиштоф Марчак,
який повідомив, що справу розслідують провідні варшавські слідчі.
Чотири жертви - це охоронець
і три касирки віком від 23 до 31 року. В одної з них залишилася дитина.
Це я винна. Це був мій день народження.
Гаразд, спокійно.
Сідайте.
Обережно: голова.
Тату, до тебе якась жінка.
Треба поговорити у відділку.
Є з ким залишити дочку?
Чого вам від мене треба?
Краще знайдіть тих виродків, які осиротили мою дитину!
Тату.
- Добрий день. - Добрий день.
- Одинадцята? - Туди.
Пан Кацпер Сурм'як?
Так, вам чого?
Ви підете зі мною.
Вітаю.
Вам завжди так щастить?
- Я б так не сказав. - І все ж.
Ви мали працювати в той день.
- Так. - Але ви помінялися змінами з…
- З М'єтеком. - З М'єчиславом Вєльґушем.
Чому ви помінялися?
Мій друг приймав військову присягу.
О котрій була присяга?
О 12:00 у Весолі, мехпідрозділ.
О котрій ви виїхали з Варшави?
Ми виїхали о 10:25.
- Ми? - Так. Ми з двома друзями.
Імена, прізвища.
СВІТ ВІДЕО
ЛЯГАВІ
Присяга затягнулася до вечора.
Але ж треба оплакати друга, який вступив в армію.
О котрій ви туди виїхали?
Десь 20, 25 хвилин по десятій.
Ти теж вчився на охоронця?
Так, ми проходили курси разом. Марек, Кацпер і я.
Чому не працюєш охоронцем?
Це не для мене. Надто нервова робота.
І, як бачите, я купив бізнес.
І де ти взяв гроші?
Позичив у матері.
Але коли розкручуся, то гроші зразу поверну.
Як думаєш? Йому це вдасться?
…середня температура мінус 27 градусів, йому доведеться подолати 1400 кілометрів.
Взимку? Навряд чи.
Минулого разу він йшов навесні. Це легше.
Це такий хлопець, що якщо щось вирішив, то не відступиться.
Є такі люди.
Якщо щось згадаєш.
Та присяга…
врятувала Кацперу життя, так?
Мазовецькі низини.
Добрий день.
Ми шукаємо Марека.
О 10:25 ранку.
Так точно запам'ятали?
Чому б і ні?
Де ви працюєте?
У банку. Охоронцем.
Але не в Кацперовому.
Це хороша робота?
Робота є робота.
Вони планують звільнення, тож хтозна, як воно буде.
- Ви їх розводите? - З гнізда випав.
Я підібрав.
Як шляхетно.
У вас є дозвіл на мисливство?
Мій дідусь полює.
Непогано, як на його вік.
Кмітливе покоління.
- З чим він полює? - Двостволка. І стара мисливська рушниця.
Чеська, 36 модель.
Нам треба буде забрати її в лабораторію, щоб оглянути.
Є ордер?
- Нема. - Тоді ніхто нічого не дивитиметься.
Шанобливіше, малий.
- Можемо дістати ордер, але краще не треба. - Жартую.
Смішно.
Смішно же.
Загорнемо їх?
Навіщо? Зброя чиста.
Надто охоче він її віддав.
Хочеш засудити його за браконьєрство?
Зараз важкі часи.
Він може продати зайця, качку.
Це не наша справа. Відкрий.
Навіщо ти взяв зброю?
Хочу тримати його в напрузі.
Гаразд. Доведи свою майстерність.
Що вказує на нього?
Вміє стріляти, не боїться крові.
Йому потрібні гроші. Це наш мотив.
Йому потрібні гроші?
Такий мотив зараз у половини країни.
Усе одно в них є алібі.
Кілька десятків свідків бачили їх на присязі.
У цих трьох надто хороша пам'ять.
Щось вони пам'ятають, щось ні, це нормально.
Але вони домовилися про час від'їзду з точністю до хвилини.
10:25.
Що?
Хотіла б, щоб це були не вони?
Вони молоді.
Відколи це молодість когось рятувала від помилок?
Але звідки ти знаєш?
Я можу розпізнати відчай людини,
яка зробила помилку, і не може все повернути назад.
Ти ж знаєш Шведа?
Директор банку сказав,
що збої в сигналізації почалися 21 жовтня.
Пам'ятаєш?
У тебе є розклад?
То давай.
Авжеж.
Дивися.
Так, 21 жовтня.
Кацпер Сурм'як.
Ходімо.
Можна я хоч доїм?
Я у твоєму віці не їв.
ДЕНЬ 3
Пане Рисю, у якому він стані?
Свіжо пофарбований, забитий товаром, перевезення включено.
- Чудово. Дякую. - Пане Рисю!
Домовилися.
- Що таке? - Ви щось продаєте?
Свій кіоск. А що?
Кіоск? Але ж ми домовилися.
У мене клієнт уже з грошима.
Бізнес є бізнес.
Проблеми?
- Я хотів купити кіоск. - Тобто будку?
Інспекторе, прийшли скуповуватися? Можу щось порекомендувати.
Ні, дякую.
Може, іншим разом.
Хоча…
М'єтек Вєльґуш, охоронець.
Ну?
Він часто порушував правила банку?
Ні, ніколи.
Він був дуже порядним.
Спокійний…
посміхався, любив жартувати.
Вєльґуш навчив тебе користуватися сигналізацією?
- Як і інших охоронців. А що? - Хтось вимкнув сигналізацію.
Тому вона й не спрацювала.
Як думаєш, хто міг це зробити?
Перепрошую?
Ви тут працюєте?
Так.
- Можна приміряти? - Міряйте.
Я викладу нові.
Думаєте, це я вимкнув?
Що я що? Убив своїх колег, а потім поїхав на присягу до друга?
Ким треба бути, щоб таке зробити?
- Але із сигналізацією якось дивно. - Дуже дивно.
Гаразд. Бувай.
Пане Рисю.
Що?
Можна позичити «тарпан»?
- Дякую. - Повернеш із повним баком.
Добрий день.
Це вам.
- Послухай, бляха! - Мені треба гроші!
Досить!
Якого чорта?
- Я не матусин синок! - Бляха, хочеш його вбити?
Він думає, що це його гроші!
Поясни цьому недоумку, що гроші не можна витрачати.
- Сука, я здаюся. - Але вони мені треба.
- Ти ж заплатив за магазин. - Так, з кредиту.
То тепер ми маємо дбати про твій бізнес, Бартусю?
- Думаєш, гроші треба тільки тобі? - Я ще купив магнітофон, німецькі касети…
Що, Бартусю? Німецьке порно недешеве, еге?
- І Воломінські. - Гроші не чіпаємо!
То нові банкноти!
Із серійними номерами. Нас за тиждень упіймають.
За тиждень, бляха! Второпав?
Злоті.
Злоті відстежать.
У нас є долари й марки. Можна їх обміняти.
Можу поговорити з деким.
Їм можна довіряти?
Бля.
То що?
Признач зустріч.
Ґадач винюхує.
Так, він заходив.
Заходив?
Я нічого не сказав.
Та відчепися!
Візьми валюту.
Давай.
Іди сюди.
На урочистому відкритті метро
будуть присутні урядовці, зокрема прем'єр-міністр Юзеф Олекси,
кардинал Юзеф Глемп та очільники Варшави.
ДЕНЬ 4
Урочисте відкриття відбудеться на станції Вілановська,
але підземне метро із часом проведуть
від центру Варшави до Кабатів.
Кабати.
Срака світу.
Важливе не місце, а хто його контролює.
Моє попереднє начальство викупило ті ділянки за безцінь.
І тепер їхнім онукам взагалі не доведеться працювати.
Он де він.
ПСИХОЛОГІЧНА КЛІНІКА
Інші працівники банку теж сюди приходять?
Їм сказали, що це обов'язково.
Гаразд. Розкажіть мені щось про себе.
У вас є сім'я?
Є тільки я.
Батьки?
Батько давно помер.
А мати?
П'ять років тому.
Ходімо, Олю. Пішли.
ЗА МІСЯЦЬ ДО ТОГО
МІСЬКИЙ ДИТЯЧИЙ БУДИНОК ОЛЬШТИНЕКА
- Привіт, Кацпере. - Привіт усім.
Ево!
Вона поїхала.
- Вибачте, я передзвоню. - Де моя сестра?
- Сідай. - Я запитав, де Ева?
У новій сім'ї. Її хочуть удочерити.
Та ну? І коли ви збиралися мені сказати?
- Кацпере, я не можу. Є правила. - Ви мені обіцяли.
Я не буду її ховати. Я тут не для цього.
Я просив трохи часу.
- І скільки вже я це чую? - Але тепер у мене є робота.
У мене свій бізнес. Я можу про неї подбати.
А ти питав, чого хоче вона?
Хто вони?
Адресу.
Це її шанс мати нову сім'ю.
У неї вже є сім'я!
Ти знав.
І хто ж вони?
Будь ласка.
Ево!
Евко!
Евко, ти мене чуєш?
Думаю, вам краще піти.
Слухай, нехай вийде.
Лише кілька хвилин.
Це її шанс на нове життя.
Хочеш усе спаскудити?
Вона їх любить. Передай, що це від мене.
Можемо не розмовляти.
А коли будете готові, тут можна говорити про все.
Але думаю, вам краще приходити сюди регулярно.
- Там є прослушка? - У психіатра?
Ви не помітили, що літери змінилися.
- Що? - У назві нашої установи.
У нас немає часу їх вистежувати.
Як звати цього шарлатана?
Левицька.
Анна Левицька?
Анна. Ти що, її знаєш?
Можна так сказати.
Гаразд.
Скажеш, що ти хочеш робити?
Тобі не сподобається.
Як я можу допомогти?
Слухаю?
Пане.
Перепрошую. Пане!
Вітаю, пані лікарко. Пам'ятаєте мене?
Пані Басю, подбай про пацієнтів.
- Кацпер Сурм'як. - Я маю зберігати професійну таємницю.
Нічого. Зате я не маю.
Маєте право не відповідати на жодне запитання.
Ваш старий колега, Стефаняк.
Професор Стефаняк.
Він зараз очолює комітет з етичних питань, так?
Якби він отримав паспорт у 1980 році,
то зараз лікував би геморой шведським пенсіонерам.
Але завдяки вашим доносам
він його не отримав.
Він залишився в країні і став легендою «Солідарності».
Можна сказати, що певним чином
ви відкрили йому шлях до політичної кар'єри.
Але бідолаха навіть не знає, у якому він перед вами боргу.
Що ви хочете знати?
Як я сказав.
Кацпер Сурм'як.
Ненавидить себе.
Не вірить, що хтось колись його прийме.
Тому потребує влади над людьми.
Любить контроль.
Я слухаю.
Дізнайся, чи можна отримати оперквартиру біля Сурм'яка.
Візьми машину з прослушкою. Організуйте за ним стеження.
Так, ця… машина з прослушкою. Із цим може бути проблема.
Я знаю, де такі машини припадають пилом.
Я дам тобі контакти знайомого.
Добре.
Ти впораєшся, Драбіку?
- Хер там. - Молодчина.
Не ведися на його прийоми. Це стара гебня.
А ти мій повідець.
Ось усе, що я на нього маю.
Решту його дружкам-гебістам вдалося спалити.
Почитай. Його навіть дочка не хоче знати.
Я хочу знати все.
З ким розмовляє, хто йому допомагає, що їсть, коли сере.
Тож якщо треба буде йти за ним у сральник - підеш.
А потім напишеш гарний звіт.
Якщо не хочеш цього робити, просто скажи.
Я знайду когось іншого.
Ні, я зможу.
ДЕНЬ 5
Добрий день.
- Добрий день. - Добрий день.
- Привіт. - Хвилинку.
- Та ви чого? - Це обов'язково.
Зброя.
Кацпер.
Яцек.
- Скільки у вас є? - 13 000 доларів.
Бомбанули диліжанс?
- Добре, давай. - Кацпере.
Один з вас заходить.
Лише один?
- Так, один. - Яцеку.
Та відвали. Чекай тут.
Ви налажали з курсом.
А решта?
Коли заплатите за чесним курсом.
Щось не так?
Тринадцять тисяч доларів.
Це 30 тисяч нових злотих.
- Давай прогуляємося. - Відпусти!
За дебіла мене маєш?
Це нечемно.
Невиховано.
Думаєш, якщо твій друг виконав для мене кілька доручень…
а я продав тобі паленої водяри, то ти вже можеш тут влаштовувати сцени?
Бляха-муха.
По-перше, прімо…
тут нема 13 000.
Заплати чесно, принесемо.
По-друге, секундо…
Сука, думаєш, я не знаю, звідки у вас гроші?
Сука!
Що буде, якщо я зараз викличу лягавих?
Дивися на мене.
Ось що ми зробимо.
Ти даси мені 13 тисяч баксів, і вважатимеш, що це інвестиція.
Інвестиція в добрі стосунки.
Ну?
Шеф.
ДЕНЬ 6
Ти ж знаєш це місце?
Швидко ти перейшов
від сну на пінопласті до міністерського палацу.
- Поглянь, що з нами сталося, Тадзю. - Так.
У тебе є тиждень.
Опісля вони замнуть справу.
А ти?
Мабуть, мене замінять своїм дружком.
- Співчуваю. - Упораюся.
Нахер усе.
Але з тебе за два тижні зроблять цапа-відбувайла.
Тож якщо в тебе є щось на тих вилупків з банку,
щоб дотиснути їх, якраз час це використати.
На кону забагато грошей. Ти знаєш, як це.
Я також знаю, як легко перетнути межу
і зробити помилку, якої вже не виправиш.
Зрештою…
ти теж дещо знаєш про наслідки моїх помилок.
Я і мій логопед.
Але бив мене не ти.
Але я дозволив.
Тому тепер ти щось зробиш для мене.
І доведеш цю справу до кінця.
Слухай…
Закінчи це розслідування за тиждень.
Інакше я згадаю побитих студентів
і… підведу тебе під показовий суд,
яким пишатимуться навіть твої друзі-комуняки.
Гарна шапка.
І той заїка зі стокгольмським синдромом
тобі не допоможе.
Вдалого полювання.
Міністре!
ҐАДАЧ РОЗЛУЧИВСЯ В 1986. ДРУЖИНА Й ДОЧКА ПРОСИЛИ ПРИТУЛКУ У ФРАНЦІЇ
- Ось. - Дякую.
Що таке?
Нічого. Я іду у ванну.
«Ванна» - голосно сказано, правда, принцесо?
Досить уже.
Скільки це ще триватиме?
- Що? - Життя в цій засраній халупі.
Я ж тобі казав, що скоро переїдемо в Саску Кемпу.
Ага, там житло коштує дві тисячі за квадратний метр.
Просто знайди місце, де не треба носити сходами відро зі сцяками.
Гаразд…
Я ж тобі пообіцяв, так? Пообіцяв?
Уже два роки ти про це говориш, а ми досі гниємо в цій дірі.
Може, замість патякати про нове житло, підеш працювати?
Пропозиція мого батька ще дійсна.
Я не перекидатиму гній у твого батька.
- Подобається гній тут? - Так, бляха!
Іди сюди.
Не знаю, як ти міг робити це стільки років.
- Звідки в тебе плеєр? - Від Кацпера.
Покажи функції.
- Це посилення басу. - Навіть автоперемотка є.
ДЕНЬ 7
Кльово.
Класно, так?
Пані Моніко?
Я…
У нього є автоперемотка?
Подарунок. Від мого нареченого.
Мабуть, він дуже вас любить.
Це в його інтересах.
Розкажете про нього більше?
СІЛЬСЬКИЙ ГОЛОВА
Знаєш, що приходила поліція?
І що?
Навіть до школи прийшли.
Усі дивилися на мене, як на злодійку.
- Вони й до батька приходили. - Навіщо?
Вони обшукали всю ферму. Шукали награбоване.
Сто раз казав, що це не я.
Чому ж з усіх охоронців підозрюють лише тебе?
Бо я того дня помінявся змінами.
Думаєш, я настільки дурна?
Думаю, ти шукала приводу, щоб розійтися і знайшла.
Я хотіла з тобою сім'ю створити!
А ти думаєш лиш про ту сцикуху, що тебе не пам'ятає!
Нахер звідси.
Зараз же, сука!
Навіщо ця вистава?
Я привела два патрулі. Усе село збіглося.
Але там нічого не було.
Той Кацпер ніколи туди не їздив.
Я знаю.
Це не для того, щоб ви щось знайшли.
Треба було потрясти дерево щоб побачити, що з нього впаде.
- То що впало? - Вона його покинула.
Сподіваюся, він дійсно винний.
У тебе є сумніви?
Ні, просто не хочу, щоб ми спаскудили життя невинному.
Вибачте, трубу прорвало.
Я вже відправив, щоб перекрили воду, але…
Знайдемо іншу кімнату.
Не треба.
Це буде твоя кімната.
Почувайся як вдома.
Дякую.
Дочка?
Хоче жити зі своїм батьком.
Мені шкода.
Хто він?
Викладає англійську в університеті.
Як то кажуть, «достойний чоловік».
Намагалася боротися за неї?
А ти?
Так. Але цього було недостатньо.
Бачиш.
Ось хто ми. Недостатні.
Я лише шкодую…
що майже не бачу свою онуку.
У цій роботі немає місця для недільних вечерь.
Схожа на тебе.
На сніданок не розраховуй. Я не люблю готувати й не буду.
- Я все одно рано їду. - Де?
Не «де», а «куди».
Та психологиня згадувала про совхоз, але його немає в справі Кацпера.
Поїду гляну.
Олю…
- Якого це кольору? - Зеленого.
А точніше?
Пляшково-зелений?
А! Саме так!
Браво.
ДЕНЬ 8
АМЕРИКА
Доброго ранку.
Доброго.
До кого ви?
Поки що важко сказати.
Кацпер більше сюди не приїжджає. Коли Зося померла, обох дітей забрали.
- Обох? - Його та Евуню.
Мабуть, він уже дорослий.
Нащо він вам?
Виконую звичайну поліцейську роботу.
Він єдиний з нашого села переміг в олімпіаді з математики.
У старшу школу взяли без екзаменів.
А його мати, Зофія?
Коли вона померла?
Років п'ять тому. Але я не буду про це говорити.
Кого ви шукаєте?
Зофію Сурм'як.
Не можу знайти могилу.
Зося…
Вона там.
Чому там?
Негарно це обговорювати.
Самогубство.
Коли ліквідували совхоз, тут нічого не лишилося.
Роботи не знайдеш, податися нікуди, нема нічого.
А три роти годувати треба.
Вона взяла кредит.
Її почали переслідувати.
Ці кляті банкіри натравили своїх колекторів.
Хто б таке витримав? Дітей шкода.
Хлопець виріс.
Достойний чоловік. Недавно квіти приносив.
Він тут з кимось спілкувався?
Їх було троє.
Той Марек з Новаків. Здоровило з натрудженими в полі руками.
І той… Бартек, Артек?
Чорт знає. Тюхтій, лежень.
Але… якби його хтось зачепив,
ті двоє їх би роздерли.
Такі вони були дружні.
Вони роз'їхалися.
Один переїхав у Варшаву, інший живе з дідусем.
Таке життя.
То де могила?
Там.
За стіною.
ЗОФІЯ СУРМ'ЯК
СПРАВА
- Алло? - Привіт, Кишенько.
Дізнайся, у якому дитбудинку Ева Сурм'як.
- Хто така Ева Сурм'як? - У Кацпера є сестра.
Як це?
Не знаю, чому її не було в наших документах.
У мої часи на неї теж була б справа.
Передзвони мені на цей номер.
Тільки швидше. Холод собачий.
«Кишенька».
Зараз в Евуні пробний період, вона знайомиться із сім'єю.
Давно?
Її почали забирати додому в березні, але на це потрібен час. Ви розумієте?
Ми не можемо віддавати дітей абикому. Вони й так уже настраждалися.
А Кацпер? Він теж сюди потрапив?
Так, із сестрою, після смерті матері.
Виселився, коли йому виповнилося 18.
Поїхав у Варшаву.
Сказав, що коли заробить гроші, повернеться за Евою, але…
Він знає про усиновлення?
Так, нещодавно я йому сказала, що ми знайшли їй нову сім'ю.
- Коли? - Коли що?
Коли він дізнався?
ДЕНЬ 9
Добрий день.
Ти не сказав усієї правди.
Ви познайомилися не на курсі охоронців.
Питали, що нас поєднує. Ми проходили курси. Це легко перевірити.
Вважаєш себе найрозумнішим у селі?
Що поробиш?
Лише із жінками не щастить.
Як усе вляжеться, вона повернеться.
Не повернеться.
Знаєш, що ти можеш?
Ніхера.
Я скажу, що можу.
Можу поїхати до твоєї сестри і сказати їй,
що ти вбив трьох невинних жінок.
Тоді вона тебе зненавидить.
І більше ніколи не захоче тебе бачити.
Я не кажу «прощавай».
Я кажу «до побачення».
Ти розумієш, що просиш?
Я заплачу.
Або відпрацюю.
- Ви знаєте, я вмію. - Дідусю, ти дивишся?
Опусти п'ятку!
Я можу його підготувати.
Почистити.
Але на гачок натискатимеш ти. Влаштовує?
Тобі це сподобалось, так?
Не дуже.
То навіщо ти це зробив?
Мені треба були гроші.
Я не про пограбування.
Навіщо ти їх убив?
Нарешті щось залежало від мене.
То мала бути проста робота.
Ти чого?
Без роботи жити не можеш?
Черевики забув.
Модні шкіряні.
- Мені на присягу їхати. Впустиш? - Заходь.
Чай будеш?
Козел…
Ти ще цицьку смоктав,
коли Швед і його друзі купували мені бухло.
І ця проста робота коштуватиме тобі 25 років.
Може, і на мотузку відправлять.
Може, для тебе зроблять виняток,
і будеш останнім поляком, якого повісили.
- Увійдеш в історію. - Якщо впіймаєш.
А ти не зможеш.
У тебе нічого на мене немає. Яке знаряддя вбивства?
Чи, може, алібі моє спростував?
Рано чи пізно я знайду, де ти промахнувся.
Такі, як ти, завжди промахуються.
Їдь у село.
Напийся, потрахайся.
У в'язниці тобі цього бракуватиме.
ДЕНЬ 10
Тадзю, нахріна потрібень кінь?
Коштує купу грошей, а навіть не знає, що працює на тебе.
Бігає з 40-кілограмовим шкетом на спині і, мабуть, думає, що це його хазяїн.
Може, йому похрін…
хто його хазяїн.
Може, він просто любить бігати по неділях.
Обігнати Каріно.
Розважитися.
Будь обережнішим.
Як прийшли до мене, підуть до когось тупішого.
- Допоможеш мені засадити їх? - Тадеку…
ВИННА МАФІЯ?
Я люблю розмовляти з кіньми.
Я можу і з гієною домовитися.
Але я ненавиджу ментів.
Дякую, Геню.
Бляха-муха!
Щойно прийшло.
Схоже, наші підозрювані отримали штраф у день пограбування.
Що це, Олю?
Дивися.
Дорога з Варшави до Весоли.
Це найкоротший шлях…
І наші генії поїхали сюди.
- Довшим шляхом? - Набагато довшим.
Навіщо?
Радар.
- Єдиний на цій дорозі. - І?
Вони хотіли забезпечити собі алібі.
- Драбіку. - Так?
Яйця горять.
Добрий день. Документи, будь ласка.
Добре.
Хлопці, відійдіть!
Вилазь!
Шикуйсь у дві шеренги!
Увага!
Рівняйсь праворуч!
Вільно.
Я хотів працювати охоронцем, але мене призвали і…
- Як твоя військова кар'єра? - Краще, ніж я думав.
Кацпер Сурм'як. Він був на присязі, так?
Так.
Я вже казав вашим колегам. Були Марек, Кацпер і Бартек.
Після їхнього візиту я досі у фаворі в командира.
Вони хороші хлопці і привезли випивки.
- Самогон? - Та ні. Шмурдяк розведений.
Маречек працював на типа, який його оптом продавав.
Тобто… Я нічого про це не знаю.
Але скажу, що ми пиячили два дні.
- Два? - Вони привезли бухло на день раніше.
Напередодні церемонії. Треба було ж перевірити, чи воно добре?
Наступного морозного ранку під час присяги
мені стало погано, ригати хотілося.
- Я був п'яний як барило. - Коли ви закінчили пити?
Не пам'ятаю.
На світанку.
Я пішов подрімати, але хлопці повернулися додому.
Усе було добре. Командир був задоволений.
Наступного дня дозволив шашлик.
Треба було спалити сміття,
то чому б не нафігачити сосисок?
Де був той шашлик?
Тут.
Дванадцять хвилин!
Бляха.
Добре.
- Двадцять. - Так.
- Чотири вліво, двадцять. - Раз…
- Чотири… - Обережно, сімдесят.
Є.
А де решта?
Ти ж сказав, 1,5 мільйона!
Сука, ми запізнилися.
Бляха.
Сука…
Ти правда сама спекла?
- Хіба в мене є час? - Дівчата, ходімо.
Я думала, що ти спекла.
Іди вперед.
Якого хера? Ти казав, що буде лише старий.
Бляха, я не знаю!
Маски.
Швидко.
ДЕНЬ 11
Ні.
Ні…
Синку, що таке?
Бартеку, подивися на мене. Що таке?
Дорогенький, що таке?
Майоре, не знаю, чи це важливо. Один з них сьогодні потрапив до лікарні.
- Хто? - Бартек.
З матір'ю знімав гроші в банку і знепритомнів.
ПІДОЗРЮВАНІ
Лікар каже, що це стрес. Якась гіпервентиляція.
Дякую.
Я доніс касету.
«Приніс».
Я так і сказав.
Не перемотана.
За це штраф.
Та припини!
Гаразд, біжи.
Дехто сказав віддати тобі це.
Зробив?
За твою підприємливість.
Звертайтеся.
Привіт.
Відпочинь, Здісю.
Щось є?
У нас гість.
- Вітаю. - Добре, що прийшли, хлопці.
Не знаю, що відбувається.
- Не їсть, не спить, лише плаче. - Не переживайте. Ми про нього подбаємо.
Мені знову наснилася та касирка.
- Заспокойся, Батусю. - Та, з кульком на голові.
- Постійно ввижається її вухо із сережкою. - Мовчи!
Покажи фото.
Про що вони?
Ти показав йому фото?
Бачиш десь сережку? Кульок натягнутий по саму шию.
Він знав про сережку.
Бо це зробили вони.
Це непрямий доказ.
- Тоді чого ти хочеш? - Доказів.
Ці записи не витримають суду.
Треба… Не знаю, знаряддя вбивства, вкрадені гроші, що завгодно.
У нас є найслабша ланка.
- Це тобі. - Дякую.
Ось.
ПЕРШЕ ПРИЧАСТЯ МАДЗІ
Обіцяю, що поверну.
Смачно. Вам подобається?
ДЕНЬ 12
Боже, любий!
Щаслива сім'я.
Кацпере, це тебе.
Алло?
Вибач.
Вибач, я так далі не можу…
Бартусю, про що ти говориш?
Я мушу зізнатися.
Бартусю…
Ми про це говорили. Один за всіх, і всі за одного, так?
Сука!
- Геть… - Господи!
Ґадач слухає.
Вітаю.
Авжеж.
Слухай, ти все правильно робиш.
Зустрінемося за 20 хвилин у відділку.
До зустрічі.
Олю!
Кишенько!
- Що? - Дзвонив Бартек.
Він хоче зізнатися.
Збирайся. Їдемо у відділок.
Чорт…
Де він?
Не знаю, вилетів як ошпарений.
Куди?
Я не знаю.
Він плакав.
Подзвонив і побіг.
Іди сюди!
Ґадач слухає.
Бартек? Це ти?
Бартек?
Бартек Савчук. Уже прийшов?
Чому?
Бартусю!
Усе добре.
Залиш мене, будь ласка.
Тепер усе добре.
ДВА ПОЛЮСИ ЗА ОДИН РІК
Це важкий момент.
Але не можна здатися зараз.
Чуєш?
Мине місяць…
Справа заглохне.
Почнеш витрачати гроші і…
І всі наші погані сни…
зникнуть.
Побачиш.
Купиш собі «полонез». Так?
Так?
Або «альфу», так?
Ти завжди її хотів.
Чіплятимемо на ний дівок.
Усі вони будуть наші.
Ти ж завжди хотів італійську машину?
Купиш собі що завгодно.
Ні!
Бляха…
Ми вбили хлопця.
Убивцю.
Якщо на те пішло, то ми вбили вбивцю.
Ти справді думаєш, хлопець їхав у відділок, щоб зізнатися,
а потім раптом передумав…
і поїхав на інший кінець міста, щоб повіситися?
Це Кацпер.
Він позбувся найслабшого зі зграї.
ДЕНЬ 13
Це був наш Бартек.
Я мав це зробити.
Він хотів нас здати.
- Ми б усі пішли на дно. - Це був наш Бартек!
Що мені залишалося робити?
Якби він зізнався, усе б розвалилося нахрін.
І я маю забрати її з того сиротинця, ясно?
- Я маю її забрати! - Ніхто тобі її не віддасть.
Ніхто.
Неправда.
Я матиму стабільну роботу.
Я матиму постійний дохід і…
І зрештою про неї дбатиму я.
Бо я можу дбати про неї, просто…
Коли ти, виродку, зрозумієш…
що ти їй не потрібен?
Вона навіть матері не пам'ятає.
Замажся.
Еві потрібне нормальне життя.
Ми сім'я!
Я захоплювався тобою.
Братику.
- Руки вгору! - Це був самозахист.
- Руки вгору! - Він хотів мене вбити.
Стій! Обернися!
На коліна!
На коліна, я сказав!
Руки! За спину!
Наручники!
Марек…
Марек хотів мене вбити.
Прокуроре.
Гарна робота.
Три удари, кожен смертельний.
Не залишив жодного шансу.
Що ти робиш?
Ти довбанувся?
А що? Хочете його допитати?
Вам точно не треба адвокат?
- Мені нічого приховувати. - Добре.
Скажіть мені, що сталося.
Марек втягнув Бартека у все це.
У що все?
Пограбування.
І ти, звісно ж, тут ні до чого?
Впізнаєш?
Так. Я навіть позичав його для своєї дівчини.
Колишньої дівчини.
Я іноді позичав його для колишньої дівчини.
Я не знав, де він узяв, але здогадуюся.
В Ані, касирки, був такий плеєр.
Хто з них Аня?
Ця.
- Ця? - Навіщо ви мені це показуєте?
Марек мене використав.
І Бартека теж.
Тому Бартусь і повісився.
Дай нам хвилинку.
Олю.
Що він робить?
- То ти так хочеш це розіграти? - Що?
Бляха.
Думаєш,
що можеш угандохати шістьох людей, і просто піти собі додому?
У мене його нема.
Трохи поваги!
Мабуть, ти не такій профі, як думаєш.
Ще кілька років тому
ми все робили б інакше, і вже давно б із цим покінчили.
Тобі, сука, цього бракує?
Можливо.
Але мені ще вистачить, щоб закрити тебе надовго.
Хрін там. Мене витягне будь-який адвокат.
Я маю свідка, який бачив, як ти палив докази.
Хто, бляха?
Нажраного призовника?
Убуханого так, що виріж йому нирки, він би це помітив через два дні.
Може, мені просто тебе пристрелити?
Якого хера?
Таран сюди, бляха!
Відкрий! Бляха, відкрий двері!
- Не очікував, правда? - Ґадач!
Що вони знайдуть старого есбешника, який все одно втратив усе,
тому радо висмикне ще одну травинку.
- Бляха, відкрий! - Давай.
- Чорт, відкрий! - Я знаю, що ти теж це можеш.
Я сказав, відчиняй, сука!
Я сказав, відкрий!
Відкривай!
Я хотів запитати…
чи мене затримано.
Якщо так, то хочу подати скаргу і…
І мені треба адвокат.
Он як.
Не виїжджайте з міста.
Кишенько, думаю, я знаю, звідки в Кацпера пістолет.
Не спускай з нього очей.
Полковнику, маю поговорити із солдатом, що був на посту в ніч на 4 листопада.
Я розумію, що ви не знаєте наших правил,
але це неможливо.
Гаразд, слухай.
Ти хочеш захистити своїх людей, і я це поважаю.
Але якщо не приведеш того хлопця прямо зараз,
я спровокую такий шквал лайна, що тебе попруть нахер з посади,
і хер тобі, а не ранній вихід на пенсію.
Ти тоді був на варті, так?
Уночі.
Що б там не сталося…
тобі нічого не зроблять.
Даю слово.
Але мені треба знати, що тоді сталося.
Я…
Я загубив пістолет.
Який пістолет?
«Глауберт».
PM-84.
Коли я прокинувся, він зник.
Я злякався, бо людей садять за таке.
Ти доповів про це?
Ні, бо… я його знайшов.
Коли?
Кажи, сука!
Коли люди збиралися на присягу.
До дванадцятої.
- Де ти його знайшов? - У кущах біля вежі.
Не знаю, як він там опинився. Я дивився, його там не було.
Я його побачив лише до полудня.
Було ще щось?
Чи ти просто його знайшов?
Не вистачило кількох набоїв, але…
Я знав, що якщо доповім, вони перетворять моє життя на пекло…
Я все взяв. Валимо нахер!
Кацпере!
Кацпер?
Сука.
Ні.
Ні!
Ні…
Ні!
Забери його звідси.
ДЕНЬ 14
Сховайтесь.
Помпу!
- На землю! - Поліція!
Руки вгору!
ТАКСІ
Що таке?
Гей!
Гей! Зупинися!
Перекриваємо вся виїзди.
Він не має втекти.
Він замочив шістьох людей, можете застосовувати зброю без попередження.
Востаннє його бачили у викраденому «опель рекорді»
з позначкою таксі.
Колір: оливковий.
Реєстраційний номер WUD 7274.
Я знаю, де він!
Уперед.
- Стійте. - Хто головний?
Чареку.
Доброго ранку, майоре.
Привіт.
Зачекайте хвилинку.
Я його знаю. Не треба штурмувати зі зброєю.
Там діти.
Будь ласка.
- Передай багажник. - Багажник?
Є, чекай.
Це сюди.
А це сюди.
- Так, це з пеньком. Тут. - Сюди.
Ось воно.
Кацпере?
Я прийшов по тебе.
Давай…
Закінчимо дерево, гаразд?
Давай.
Нам треба йти.
Ні, Кацпере, лишися…
Ходімо.
Закінчиш без мене, добре?
Ти впораєшся, побачиш.
Я сам вийду.
Кацпере…
Місячні переговори завершилися урочистим підписанням документів про злиття.
Завдяки приватизації й злиттю двох банків
з'явиться міжнародний лідер,
який може стати візитівкою нашої країни і джерелом гордості для всіх поляків.
Це буде найбільший гравець на національному ринку,
що буде здатний конкурувати з найбільшими банками Європи.
Польща виходить у фінансовий авангард.
Це 19-й день самотньої ходи Марека Камінського до Північного Полюсу.
Польський полярник наближається до середини шляху в майже 1500 кілометрів.
Повідомляють, що він почувається добре, і експедиція проходить без ускладнень…
- Вітаю. - Ти не захотів приходити?
Без жетона? На цю подію вхід за запрошеннями.
Я їм більше не потрібен.
То так усе закінчується?
У тебе нові погони, а я?
А я знову стаю цивільним з темним минулим.
І парочкою звинувачень.
Це справді було лише, щоб повернути роботу?
Я не знаю.
Ця робота - єдине, що я вмію.
Думаєш?
Я був гівняним чоловіком.
І не кращим батьком.
Я навіть матір свою підвів.
Якби я хоч щось зробив, цього було б досить…
і вона б мною пишалася.
Вона помирала за 20 кілометрів…
поки я ганявся за дрібними членами «Солідарності».
Мені було похер на підвищення чи «мерседес», який отримав.
Просто я щось добре вмів.
Знаєш, що саме?
Бачити крізь маски людей.
Я можу унюхати запах гнилі в будь-кому…
бо я знав, що всі…
були такими ж брехливими, як і я.
Коли мені доручили цю справу…
Я пообіцяла доносити на тебе.
Я знаю.
Алло?
Привіт.
Переклад субтитрів: Ганна Кирієнко