- Snimamo. - Snimamo.
I akcija.
Gospodin Soprano?
Da.
Sjednite.
U redu.
KREATOR SOPRANOSA
Znate li što vam je prvo sjećanje?
Moje je prvo pravo sjećanje san.
Majka ih je valjda imala.
To su metalne stvari sa zavijutkom.
Izlaze iz zida i možete na njih objesiti biljku.
Ljuljao sam se na tome.
To je moje prvo sjećanje. Ostavilo je snažan dojam na mene.
Možda je to prvi san kojeg se sjećam
i koji me zadivio.
„Što mi se to događa u glavi?”
Čudno je koliko sam zaboravio.
Ljudi me znaju podsjetiti na nešto što me nasmije.
Pomislim: „Ne sjećam se da sam to radio.”
Da.
Rez.
Rođen sam u Mount Vernonu u New Yorku, odmah kraj Bronxa.
Preselili smo se u Jersey kad sam imao četiri godine.
Mamina obitelj bila je iz Jerseyja.
Preselili smo se u tetinu kuću u Boontonu, gradu rata za neovisnost.
Još možete vidjeti talionice za kugle za muškete.
Kroz njega prolazi rijeka. U tom smo gradiću snimali
kad je lik Vita išao u New Hampshire.
Volio sam to mjesto. Bilo je tako tajanstveno.
Volio sam ići u N. Y. za Božić.
Drvce pred centrom Rockefeller, sve me to oduševljavalo.
Golemi odjel igračaka, Djed Božićnjak, vlakovi...
- Bio si mi na krilu prije pet minuta. - Nisam.
Jesi. Sad ću te upisati na popis zločestih i nećeš ništa dobiti!
Jebi se, Djedice!
Preklinjao sam oca
da idemo kući autocestom West Side.
Jer su nakon tunela Lincoln
u luci bili brodovi
čiji se pramac nadvijao nad cestom.
Bio sam opsjednut time. Osim toga, htio sam vidjeti Meadowlands.
O tom mjestu uvijek su kolale legende. Ondje je pokopan Jimmy Hoffa.
Ondje je bila postaja Pennsylvania i sav taj šljunak.
Snimali smo mnogo prve sezone Sopranosa ondje.
Preselili smo se iz tetine kuće u Clifton u New Jerseyju.
Bio je to veći, radnički grad.
A onda u West Essex.
Otac je otvorio željezariju. Do nje je bio kineski restoran.
Gledao sam kako Kinezi ondje čerupaju kokoši.
Mojim se roditeljima to nije sviđalo. Voljeli su kinesku hranu,
ali nisu htjeli biti kraj kineskog restorana.
Prodali su željezariju
i kupili željezariju na glavnoj ulici maloga grada.
Otac je zaista naporno radio,
ali nikad nisu uspjeli nešto zaraditi.
Imali su taj biznis 35, 40 godina.
To ih je ubijalo, ali ustrajali su.
Ustrajali su dok se otac nije razbolio,
a cijeli je biznis prodan za 1300 dolara na šerifovoj aukciji.
Cijeli život.
Jednostavno nisu bili sretni ljudi.
RADI OVO RADI ONO
Majka je bila vrlo teška, ali funkcionirala je.
Radila je, dolazila kući, kuhala nam večeru,
ali bila je prestravljena i ljuta na sve.
Netko me jučer zvao po mraku.
- Tko? - Misliš da sam se javila? Bio je mrak.
I vrištala bi u snu.
U obitelji je bilo deset kćeri i dva sina. Iz Italije preselili su se u Newark.
Bila je to velika talijanska obitelj. Golema imigrantska zajednica.
Išli smo onamo na večeru svake subote.
Nisu govorili engleski.
Njezin otac i moj djed, Vito Bucco, nikad nije naučio engleski.
Odbijao je. Nije bio dobar tip.
Mislili ste da vas ne cijeni?
- Majka? - Da.
O meni je govorila samo negativno.
I moj otac.
Bilo je vrlo čudno. Da me cijenila?
Jedanput sam bio u autu s roditeljima
i bratićem Johnnyjem.
Ne sjećam se pjesme na radiju, ali tapkao sam uz ritam.
Rekao je: „Trebao bi svirati bubnjeve.
Ima dobar ritam.”
Ona je rekla: „Preko mene mrtve. Onaj Gene Krupa bio je ovisnik.”
Kad smo kod kristalnog meta, pogledaj ovog dečka.
Nisu me cijenili, a ne bih to niti očekivao.
- Jeste li je se bojali? - Bojao?
Da će eksplodirati?
Ne govori mi kako da živim. Samo začepi.
Nervozan sam. Kao dijete sam se plašio. A onda sam postao propalica.
I to mi je nekako spasilo život.
Upao sam u to muško društvo.
Jebemti.
Nasilnika, mafijaša.
Nosili smo skakavce, kožne narukvice, cigarete.
Imali smo vozačke dozvole.
Sve se vrtjelo oko auta, djevojaka i alkohola.
U N. Y.-u možete piti s 18, a u Jerseyju s 21.
Zato smo stalno išli onamo. Onda je u modi bio Upper East Side.
A onda Village.
Jednom smo se vraćali s Manhattana, a auto pored nas bio je pun loših momaka.
Počeli smo psovati jedni drugima i bacati tanjure.
Tanjure nečije majke, valjda...
U tunelu Lincoln. Svi smo bili pijani.
ON JE ČOVJEK DIVNIH SPOSOBNOSTI
G. 1964. otišao sam na fakultet na jugu,
na Wake Forest u Winston-Salemu u Sj. Karolini.
- Mrzio sam ga. - Zašto?
Ovo ćete izrezati.
Da, bio je to Jug.
Ondje gdje smo bili Klan je bio vrlo aktivan.
Veliko bratstvo na kampusu nadahnuo je Robert E. Lee.
Bio je to baptistički fakultet i išli smo u crkvu dvaput tjedno.
Nije bilo cuganja, plesanja, kartanja. Zašto sam išao onamo? Princeton me odbio.
Dartmouth me odbio.
Moj najbolji prijatelj išao je na Wake Forest. Pa sam i ja otišao.
I obojici je bilo grozno.
Ali srećom, netko je pokrenuo večer stranog filma.
Ondje sam gledao Godarda, Bergmana, Fellinija, Slatki život.
Marcello, dođi.
Dođi brzo.
Osam i pol... Mislim da ga nisam ni razumio.
Nisam niti znao što je to filmski redatelj,
ali to me oduševilo.
Bio je to cijeli novi svemir.
Napustio sam Wake Forest, otišao na NYU i pogledao Slijepu ulicu Romana Polanskog.
Onda sam pomislio: „Možda i ja to mogu.”
Ponijela me ta umjetnost.
To je to.
U listopadu 1965. moj je prijatelj išao na Bard College.
Otišao sam onamo uzeti trip. Bio mi je prvi put.
Bio sam na obali rijeke Hudson
u dva ujutro i govorio kako želim snimati filmove.
Tad mi je prvi put palo na pamet
da bi mi to mogao biti posao.
- Drugi put, oznaka. - I akcija.
Tony, jesi li dobro?
Jesi li dobro, Davide?
Jesam.
Samo govorim bez prestanka, ne mogu vjerovati.
Previše govorim.
- Dobro je to. - Nije.
Stvarno se kajem zbog količine jebene prazne slame od jutros.
Ozbiljno, ne znam baš za ovo.
Koga briga? Sva ta osobna pitanja.
Zanimat će ljude.
Kao što Tony kaže:
„Prisjećanje je najniža razina razgovora.”
Ja bih sad otišao.
Ali vidim što ste sve napravili i...
Da, bio je to okrugli ured. Veoma mu sliči.
Pristao sam na ovo.
Ali rekao sam: „Da, sudjelovat ću u dokumentarcu o Sopranosima.”
Nisam znao da će biti o meni.
MAFIOZO: DAVID CHASE I SOPRANOSI
Da malo objasnim.
Sopranosi me djelomično zanimaju
jer su bili osobni za vas. Imali ste ideju,
mješavinu onoga što ste proživjeli i o čemu ste razmišljali.
Godinama su mi svi govorili da moram napisati nešto o majci.
Bila je tako neobična i duhovita.
Moja supruga Denise prva je to rekla.
A onda su svi govorili:
„Moraš napisati nešto o majci.”
G. 1988. tražila sam novi posao, a David Chase imao je novu seriju,
Almost Grown, i tražio je scenariste.
Sastali smo se u nekom restoranu na Ventura Boulevardu.
Došla sam prva, naravno,
i vidjela ga kako ulazi.
Pomislila sam: „Jebemu.” Bio je tako sumoran.
Znate? Činio se tako nesretan.
SCENARISTICA / PRODUCENTICA
Sjeo je i za deset minuta
smijali smo se do suza
jer smo govorili o svojim majkama.
I postali smo prijatelji. Samo tako.
Rekla sam mu: „Ti si tako moćan čovjek.”
Znao je rasplakati i uzrujati glavonje u Universalu.
„Ti si taj moćan čovjek, a tvoja te majka pretvori
u piskavog zamorca ili tako nešto.”
Rekla sam mu da o tome treba pisati.
Robin je rekla: „Trebao bi napisati seriju o majci i televizijskom producentu.”
Pomislio sam: „Tko bi to gledao?”
Ali ako on bude velika faca, to možda može upaliti.
- Je li faca već bio mafijaš? - Jest.
Htio sam De Nira i Anne Bancroft.
Isprva sam to zamislio kao film.
Ta se priča pretvorila u prvu sezonu.
Radilo se o mafijašu koji ode psihijatru nakon napadaja panike.
Imate li ideju o tome zašto vam se zamračilo?
- Ne znam. Možda zbog stresa. - Od čega?
Imao je problema s ujakom, nekakvu zavadu.
Možda si šef Sj. Jerseyja, ali nisi šef ujaka Juniora.
Smjestio je majku u dom.
Ne vidim da se družiš s drugim gospođama ovdje
i razgovaraš s gospodom koja ovdje hodaju.
Ne iskorištavaš situaciju.
Što tebe briga? Daleko od očiju, daleko od srca.
Majka se prikloni ujaku u ratu bandi.
Ovdje su majke tri kapoa?
Umjesto da žive u normalnim domovima sa svojim sinovima, kao ljudska bića.
Ovo mora biti nekakav završni potez.
Njegova se majka uroti s ujakom da ga ubiju.
...neuspjelo gangstersko smaknuće.
A psihijatrica mu pomogne da to shvati.
Dan prije pucnjave
rekao si mi da je opet trabunjala
o vijestima o majkama koje su bacile svoje bebe s prozora.
Na kraju je uguši.
Mama, znam što si učinila. Svom sinu jedincu.
Ali onda sam pomislio da bi to upalilo kao serija.
OBITELJ SOPRANO PILOT
Pokazali smo ga svim mrežama.
Foxu, ABC-u, CBS-u i NBC-u. Nitko ga nije htio.
Les Moonves je rekao: „Scenarij je odličan i vrlo smiješan,
ali on ide psihijatrici?
LES MOONVES, BIVŠI CEO CBS-A
Napenalio si se da uzima Prozac?”
Rekao sam: „Da, napenalio sam se.”
Rekao je: „Onda ne.”
I bilo je gotovo.
Ali onda sam pitao: „Zar ne možemo ići HBO-u?”
Jednostavno najbolji izbor na televiziji.
Nalazili smo svoj put otkad sam ja onamo došao, 1985.
Televizijom su tad vladale velike tri, odnosno četiri mreže,
ako računate Fox.
Nismo ih baš smatrali konkurencijom,
nego mjerilom s kojim smo se uspoređivali.
BIVŠI DIREKTOR HBO-A
Znali smo da moramo biti drukčiji.
HBO se pokušavao probiti.
BIVŠA PREDSJEDNICA HBO ENTERTAINMENTA
HBO je bio poznat po prikazivanju boksa i filmova.
Promjena je došla s emisijom The Sanders Show.
Netko mi je sjedio u stolcu.
Možda mama medvjed.
Netalentirani debeljko, samo misli na kauč i nemoj sjebati.
Pokazala je da HBO može napraviti nešto novo,
možda bolje od onoga na javnim mrežama.
Onda smo počeli razmišljati o produciranju serija.
Jao.
Schillinger se vratio.
Razvili smo Oz.
On nije tako loš, Diane.
Na kojim si ti drogama?
I Seks i grad.
To je postao naš stil rada:
našli bismo sjajne kreatore priča i puštali ih da rade što žele.
Onda je došao David. Poznavao sam njegov rad.
Bio je pravi televizijski veteran i radio je na nekim sjajnim projektima,
ali nije imao puno uspjeha s vlastitim.
Denise i ja vjenčali smo se 1968.
Nekoliko mojih ujaka povelo me na stranu. Rekli su: „Moraš otići odavde.
Nećeš ostati u braku ako ostaneš ovdje.”
Jer su poznavali moje roditelje.
No zapravo su govorili o mojoj majci.
Moja supruga ne bi to mogla podnijeti.
Moja je majka bila luda.
Zato smo na večer vjenčanja otišli u Kaliforniju.
Prešli smo zemlju kad su mi javili
da sam dobio stipendiju za studij režije na Sveučilištu Stanford.
Netko mi je rekao
da je kratka verzija američke povijesti to da smeće pluta zapadno.
Kad sam stigao ovamo, počeo sam to shvaćati.
Alcatraz.
Neki od najvećih zločinaca odležali su ondje.
Čak i Capone.
Uhitili su ga zbog utaje poreza jer mu nisu mogli prišiti ništa drugo.
Odslužio je 11 godina i umro od moždanog udara 1947.
Naravno, to je bilo davno.
Pohađao sam Stanford dvije godine.
Za završni rad snimio sam film The Rise and Fall of Bug Manousos.
Mislili smo da smo kao Godard.
Ne znam što smo mislili da Godard radi, ali mi to nismo radili.
Zovem se Manousos.
Ja sam Grk, ili grčkog porijekla, ako vam je draže.
Mama, najbolja ženica na cijelom svijetu.
Bacimo više ovu lešinu.
Skini taj osmijeh s lica, slatkice.
Ti gade!
Mama, upucali su me u leđa.
Nakon tog dvogodišnjeg programa, kad sam diplomirao,
napisao sam scenarij s prijateljem,
a profesor ga je poslao tom tipu, Royu Hugginsu,
važnom televizijskom producentu.
Ali mi smo zaboravili na to.
Denise i ja preselili smo se u L. A., unajmili stan
i Denise se zaposlila u pravnoj tvrtki.
Ja sam počeo tražiti posao, ali nisam ništa nalazio.
Napokon sam pronašao posao u tvrtki Clover Films.
Ti filmovi...
1970., REŽIRAO JOHN HAYES
Deset kilometara odavde
nalaze se golf teren i klub okruženi njemačkim čuvarima.
Moramo ubiti svakog prokletog njemačkog vojnika.
Jedan smo film snimili u izgorjeloj stambenoj zgradi
u kanjonu Las Virgenes.
Bila je to njemačka utvrda ili tako nešto
u kojoj su sad bile samo njemačke prostitutke.
Imao sam vrlo malu ulogu
i trebao sam biti prvi asistent redatelja,
ali nisam imao pojma što radim.
Sam film uglavnom je bio soft-core jebanje i pušenje.
Napisao sam film za Clover Films pod imenom Grave of the Vampire.
Ne!
Tko si ti?
Ja sam tvoj sin! Tvoj sin koji je začet u grobu!
Da.
Bio je sulud.
Dok sam radio ondje, čuo sam da me Roy Huggins,
koji je pročitao scenarij od prije dvije godine,
htio zaposliti da napišem epizodu.
I dobio sam prvi posao na televiziji,
na seriji koja se zvala The Bold Ones: The Lawyers.
Svi su na istoku slavili. Osvanulo je,
moje ime na televiziji.
Ali nisam se usredotočio na učenje režije,
iako sam htio biti filmski redatelj.
Jasno.
Možda sam se previše stidio
pitati direktora fotografije kako bih napravio ovo i ono.
Godinama poslije toga pokušavao sam pisati filmove,
ali nijedan nije snimljen.
Mislim da je 1973. Ceh scenarista štrajkao
i morao sam ići štrajkati kod studija Paramount,
ravno pred vratima DeMille.
Bilo je sjajno.
To su sve bili profesionalni scenaristi
s kojima sam štrajkao.
I veselio sam se štrajkanju
jer osjećao sam se kao da sam sad stvarno u Hollywoodu.
Ondje sam upoznao Paula Playdona, urednika scenarija na Nemogućoj misiji.
Nisam imao agenta pa mi ga je Paul našao.
Potpisao sam s njegovom agencijom. Kad je štrajk završio,
emitirala se serija The Magician, s Billom Bixbyjem.
Bixby je glumio mađioničara koji je rješavao zločine
i pobjeđivao negativce šalovima i šeširima.
Odmaknite se!
Zaposlili su me kao urednika scenarija.
Onda sam radio na The Rockford Files.
Zatim na I'll Fly Away, a onda na Životu na sjeveru.
Radio sam u televizijskom poslu.
Problem je bio u tome što je to imalo ograničenja.
Uvijek sam ih pokušavao nadići, ali nikad ne bih uspio.
Sastanci su bili grozni. Sastanci mreže.
Imao sam nepogrešivi osjećaj...
da će baš razlog zbog kojeg to pišem, ono što najviše volim u seriji
napasti.
Zato što sam bio navikao na posao na televiziji,
Sopranosi su bili mafijaška serija u kojoj nitko nije ubijen.
Jer sam mislio da to neće htjeti.
DRŽAVNI NEPRIJATELJ, 1931.
Onda sam se sjetio gangsterskih filmova Jimmyja Cagneyja.
Zamislite da u Kumu nitko nije ubijen.
Zašto biste to izostavili?
Onda sam u scenarij ubacio ubojstvo.
Onda se HBO jako zainteresirao za seriju.
Nije to bilo kakvo ubojstvo.
Moralo se uklapati u priču.
Moralo je biti ključan dio naracije i kulture.
Imali smo velik sastanak s Davidom.
Imao sam dojam: „U redu, ovo je tip s mreže,
ali već nam je pokazao u scenariju
da ne razmišlja kao tradicionalni tip s mreže.”
I odmah je bilo jasno kako on shvaća svijet.
Te likove poznavao je kao sam sebe.
Odmah smo pristali napraviti taj pilot.
Možemo li odavde?
Na castingu ne reagiram. Kažem: „To je bilo odlično.”
- Odlično. - Hvala, Dennise.
„Puno vam hvala.” I onda odu.
Casting je dugačak proces.
- Da samo počnem? - Kad ste spremni.
Zatim, sastanak za doručkom.
Tvrtka za odvoz smeća koju predstavljam zvala me na savjetovanje.
Big, kakva je to priča s Triboro Towersom?
Voditelj poslovnice želi obnoviti ugovor s Dickom.
Voditelj poslovnice želi obnoviti ugovor s Dickom,
ali ta braća Kolar...
Pokušajmo ponovno. S više energije. Jako sam umoran.
Da, braća Kolar.
Oni su nekakvi čehoslovački imigranti.
Mogli bi uštedjeti do milijun godišnje
da Kolari odvoze smeće umjesto Dicka.
Onda neka plate 40 puta više za krađu stanice.
U tome je problem, neće. Rekli su da ako mogu reći...
...komunjarskim šefovima u Čehoslovačkoj da se jebu,
onda će to reći i nama.
I mi u Češkoj volimo svinjetinu.
Jesi kad jeo naše kobasice?
Mislio sam da su kobasice samo talijanske i brenda Jimmy Dean.
Vidiš što naučiš kad pomiješaš kulture?
Moj ujak Uvzen ne zna da sam došao.
Ali ako nešto dogovorimo večeras, moram mu reći.
Moramo nešto dogovoriti, Emile. Moramo zaustaviti to ludilo.
Odvoz smeća se mijenja.
Mi smo mlađa generacija. Imamo zajedničke probleme.
Odvoz smeća se mijenja, znaš?
Kao mlađa generacija imamo zajedničke probleme.
Emil.
Gdje si išao u srednju? U Poljskoj?
Nisam Poljak.
Što je Čehoslovačka?
To je vrsta Poljaka, zar ne?
Doselili smo se kad sam imao 9 godina. Išao sam u školu Zapadni Essex.
Mora da si igrao football protiv mog bratića Gregoryja.
- Išao je u Boonton. - Gdje je roba?
A, da.
Razlog posjeta. Sve sam ti namjestio.
Kušaj robu, Emaile.
Emil.
Rez.
I rez.
Tad serije na HBO-u
još nisu imale nikakav prestiž.
Da budem sasvim iskren, imali su jeftin program.
Zaista jesu.
Ali jako mi se svidio lik. Mislio sam da je jako zabavan.
Zvao se Dean Moltisanti kad sam prvi put čitao scenarij.
Iskreno, nisam bio čuo za Davida Chasea.
I nisam znao da je Talijan kad sam mu vidio ime na scenariju,
pa sam pomislio: „Što si taj tip umišlja
da radi seriju o Talijanima.
Nije Scorsese i Coppola, koji su američki Talijani.”
Ali potrudio sam se i otišao na Davidovu audiciju.
A David ima pokeraško lice.
Michael je bio sjajan, ali nisam mu to htio odati.
Vrlo dobro.
Otišao sam misleći: „Ništa od toga.
Koga briga? Nije ni Talijan. Što on zna?”
Rekao je: „Tko je uopće taj tip? Nije ni Talijan. Jebeš njega.”
Ali...
LIVIJINA KUĆA - DAN
Tko je?
Zaključaj vrata za sobom.
Činilo mi se da smo prošli 100 glumica.
Ovo je dom za starije.
Sve su ulazile i glumile ludu talijansku mamu.
Nećeš me strpati u dom.
Vidjela sam žene u domovima kako baljezgaju kao idioti!
I nije bilo ni blizu.
Pošto se temeljilo na mojoj majci, znao sam koliko je bilo daleko.
Ali onda je došla Nancy Marchand.
Znao sam je kao gđu Pynchon, izdavačicu novina u seriji Lou Grant.
Podsjećam vas, g. Grant, ove novine nisu New York Times.
- Sjetim se toga svaki put kad ih pokupim. - I ja, gospodine.
Da bar imamo njihove resurse, ali jednostavno nemamo.
- Ako hoćete da odustanem, hoću. - Nisam to rekla.
Ali želim da mi kažete da možemo pobijediti ako odemo na sud.
- Da zatvorim klapu? - Ne.
Pomislio sam: „Ovo je ludo. Neće upaliti.”
Ali otvorila je usta i eto.
S aktivnim si starijim ljudima svoje dobi. Rade svašta. Idu nekamo. Idu plesati.
Ali vidjela sam te jadne žene u domovima kako baljezgaju kao idioti.
Samo jedi svoj patlidžan.
Rekao sam: „O, Bože.” Jednostavno je bila savršena.
Ako tvoj ujak ima posla s Arthurom, a ja niti ne želim znati kakvog,
onda zna što radi.
A ja ne znam.
Ja samo znam
da se kćeri bolje brinu za majke od sinova.
Da. Donio sam i CD-e za pokvarenu ploču.
Uvijek su mi govorili da nitko nije kao moja majka.
Ali kad su moji rođaci pogledali seriju, rekli su:
„Bože, to je teta Norma. To je tvoja majka.”
Rekao sam: „Ma nemoj.”
Kao da je bila u njoj.
I očekujem te večeras
na Anthonyjevoj rođendanskoj zabavi sa zapečenim zitijima.
Samo ako dođu po mene i vrate me kući.
Neću voziti kad su najavili kišu.
Gotovo cijele karijere
glumila sam odmjerene dame.
I zaista cijenim
što mogu glumiti takvu babuskaru
jer dosad za to nisam imala priliku.
Moraš voziti. Inače ćeš zaboraviti. Moram na posao.
Kako da ne.
Samo ti bježi!
- Daj joj repliku. - Nemam je.
Na audiciji sam isprobala pet različitih uloga.
Tko je bila ona žena?
Čitala sam ljubavnicu Tonyja Soprana.
Renovirao si odlagalište smeća?
I nisam dijete.
Znam da ima nešto intimnije.
- Tko je bila ona žena u restoranu? - Bolje ti je da ne diraš tu kapu.
Na kraju su odabrali nekog drugog.
Odlično.
Ali svidjela sam se Davidu.
Možda zato što sam bila Talijanka i slatka,
ali nisam znala da to ima veze s tim što sam Talijanka.
Mislila sam da se radi o pjevačima.
Ovo je neprihvatljivo.
Rezervirao sam stol za 20 h prije dva tjedna.
Kako sam objasnila, ljudi ne napuštaju stolove,
a ispred vas je pet grupa.
Nisam čitala ulogu hostese.
Zvali su me i pitali bih li uzela tu ulogu.
I pristala sam.
Ali nisam mogla izgovoriti svoju jednu rečenicu...
G. Borglunde, upravo postavljaju vaš stol.
...jer sam bila tako nervozna kraj Lorraine nakon Dobrih momaka.
Karen. Bila sam s Karen. Umirala sam.
Počeo me dirati, počeo me grabiti.
Rekla sam mu da prestane. Nije prestao. I ja sam njega udarila.
A onda se jako naljutio.
Lorraine je bila najbliže zvijezdi što smo imali
zbog Dobrih momaka i nekoliko drugih filmova.
Ali isprva su je zvali na audiciju za Carmelu.
HBO i on svakako su govorili o Carmeli.
Ali ja sam htjela dr. Melfi.
David je bio malo iznenađen.
„Zašto želiš glumiti Melfi?”
Rekla sam: „Jer sam drukčija žena
od Karen Hill u Dobrim momcima.
Ne želim opet glumiti tu ulogu.
Dr. Melfi me zanima. Išla sam na psihoterapiju.”
- Išli ste na terapiju? - Apsolutno.
I tako smo David i ja počeli razgovarati o psihoterapiji.
Dotad nismo vidjeli obrazovanu Talijanku.
To mi se svidjelo.
I mislim da Tony ne bi razgovarao ni s kim tko nije Talijan.
I tako je rođena doktorica Melfi.
Rekao sam: „U redu, ali morat ćeš sjediti mirno s rukama u krilu.
Tiho govoriti.”
- Može, Davide? - Da.
- Može. - Čula sam.
Odlično. Dobro.
Uvijek sam morala obuzdavati svoju lakoću.
Pokušavala sam pokopati Lorraine da bi Melfi mogla izaći
veoma drukčija od mene.
Ona je veoma različita.
Ne sličim Melfi ni u kojem pogledu.
Napadi panike legitimni su psihijatrijski hitni slučaj.
Recimo da vozite auto.
Da vam nešto kažem.
Danas svi idu psihićima i savjetnicima.
Idu na emisije i govore o svojim problemima.
A što je s Garyjem Cooperom?
Snažnim, tihim tipom.
On je bio Amerikanac.
On nije bio u dodiru sa svojim osjećajima. Samo je radio što je morao.
Održavali smo audicije za Tonyja.
Prvo u Los Angelesu, a onda u New Yorku.
Pogledali smo mnogo ljudi, ali ništa.
Vaffanculo.
Ali onda sam zvao Stevena Van Zandta da čita Tonyja.
Došao je, ta rokerska zvijezda.
To sam jako cijenio.
Puštao sam Springsteenove albume i gledao tog malog Talijana.
Pitao sam se: „Tko je to? Malo sliči Pacinu.”
Večeras službeno želim reći
da nije bilo ništa neobično
u tome kako su se Rascalsi odijevali.
Ali netom prije castinga
supruga i ja smo gledali Dvoranu slavnih rock & rolla
i Steven Van Zandt je predstavljao Rascalse.
To nije ništa čudno.
Odjeven kao član Rascalsa.
Prvi sam put vidio Rascalse u Keyport Roller Dromeu
u Keyportu u New Jerseyju.
Tako je.
Onda nije bilo Fillmorea. Tih dana nije bilo arena.
Rock se svirao na koturalištima, gdje je pripadao!
Rekao sam joj: „Ovaj tip mora biti u seriji.”
A kako se rock prodaje, možda se iduće godine vratimo na koturališta,
tko zna...
Dobivao sam mnogo glazbenih scenarija. Ne za glumu. Nisam bio glumac.
David Chase me zvao. Podigao sam slušalicu.
Kako je išao taj prvi razgovor?
Bilo je čudno jer me pitao: „Što misliš?”
Rekao sam: „Scenarij je sjajan. Kakvu si glazbu zamislio?”
Rekao je: „Ne, hoćemo da ti glumiš.”
Rekao sam: „Ja nisam glumac. Mislim...
Nije li to preduvjet za televiziju?”
Rekao je: „Ti jesi glumac.
Samo to još ne znaš.”
Rekao sam: „U redu, možda to govori sudbina.”
Da vam nešto kažem.
Ovih dana svi idu psihićima i savjetnicima.
Idu na emisije i svima govore o svojim problemima.
Što je s Garyjem Cooperom?
Znate, sa snažnim, tihim tipom.
To je bio Amerikanac.
Nije bio u dodiru s osjećajima. Radio je što je morao.
Ti ljudi nisu znali
da ako Garyja Coopera povežu s njegovim osjećajima,
nikad neće ušutjeti.
Ovaj poremećaj, onaj poremećaj. Vaffanculo i poremećaj!
Njegova je audicija bila dobra. Nikad nisam vidio nešto takvo.
I pomislio sam da bi mogao biti Tony Soprano.
Na kraju je HBO rekao Davidu: „Čuj, on je u redu,
ali nećemo ovisiti o nekom tipu koji nikad nije glumio.”
Rekao je: „U redu,
onda ću za tebe napisati ulogu koja još ne postoji.”
Pomislio sam: „Ovaj je tip stvarno lud.”
Sandrine, kuća časti ovaj stol cijelu noć.
Ali nije ga zamislio kao podređenoga ili consiglierea.
U početku sam bio samo vlasnik kluba.
- Još jedanput. - Oznaka.
Bilo je vrlo teško pronaći Tonyja.
Da vam nešto kažem.
Danas svi idu psihićima i savjetnicima.
Onda odu na emisije i govore o svojim problemima.
Što je bilo s Garyjem Cooperom?
Snažnim, tihim tipom. To je bio Amerikanac.
Nije bio u dodiru s osjećajima. Radio je što je morao.
Ali kad je Gary Cooper došao u dodir s osjećajima,
nisu ga mogli ušutkati.
Ovaj poremećaj, onaj poremećaj, vaffanculo i poremećaj!
I Michael Raspoli je bio blizu.
Odlično.
Ali onda smo, napokon, pronašli Jima.
Zvali su me.
David Chase je htio da se nađemo u 8.30 ujutro.
Ta odluka da odemo na doručak
odmah me odbila. Ne znam zašto.
Ali zabavili smo se i smijali o našim obiteljima i majkama.
Onda sam došao na audiciju.
Na prvoj audiciji stao sam usred govora i rekao: „Ovo je koma.
Ne radim to dobro.
Ako želite da se vratim, napravit ću to drukčije.”
Izašao je usred prve audicije.
Kao Van Morrison.
„Ovo je sranje, neću.” I ode.
Ali mi smo mislili da je sjajan.
Onda su ga voditelji castinga pozvali u moju kuću.
Odglumio je scenu i bilo je savršeno.
Da vam nešto kažem.
Danas svi moraju ići psihićima i savjetnicima
i na emisije da govore o svojim problemima.
Što je bilo s Garyjem Cooperom? Snažnim, tihim tipom?
To je bio Amerikanac.
Nije mislio na osjećaje, samo je radio što je morao.
Ali nisu znali da ga, ako počne govoriti o osjećajima, neće moći ušutkati.
Jer ovaj poremećaj, onaj poremećaj,
ma vaffanculo i poremećaj.
Bilo je očito kad je to Jim napravio.
On je bio Tony.
Znaš, ponekad...
život je dobar.
Život je često dobar.
Pravi Regaleali, na primjer.
Podijelili smo uloge, ali još nismo imali Carmelu.
Carmela.
Moram nešto priznati.
Edie je imala audiciju taman prije snimanja.
Što radiš?
Pripremam vino da ti ga bacim u lice.
Uvijek si tako dramatična.
Hajde, priznaj više. Završi s tim.
Odglumila je scenu iz pilota
gdje joj govori da uzima Prozac.
Na Prozacu sam.
O, Bože.
Idem psihijatrici.
O, Bože. To je sjajno.
To je divno. To je tako hrabro.
- Pomislio sam: „Opa, to je to.” - Mislim da je to krasno.
Kao da sam prije bio Hannibal Lecter.
Samo, to je sjajno.
Psihologija ne objašnjava dušu. To je drugo.
Ali ovo je početak. Ovo je nešto. Sad ću ušutjeti.
Ušutjet ću.
Znala sam tko je ta žena i bila sam sigurna da me neće odabrati
jer iz mojeg iskustva prije toga,
ako će te zaposliti kao američku Talijanku,
moraš određeno izgledati.
Mislila sam da druge žene više sliče tom uzoru
i češće ih za to zapošljavaju.
Ali otišla sam na audiciju.
Sljedeći dan nazvali su i rekli da sam dobila ulogu.
Onda sam pomislila da je to vjerojatno neka upitna produkcija.
Podijeli uloge i snimaj.
Oznaka.
Hoće li netko reći „akcija”?
I akcija.
Bako, ovo je mjesto baš zgodno.
Što se događa ondje?
Odlično.
Zvao si tipa iz Tribeca Towersa?
DAVID CHASE: Čekaj da ti dam znak.
Akcija.
Cure, morate pojesti više od soka od brusnice za doručak.
Rez. Dobro.
DAVID CHASE: Akcija.
Kako se ono zove mjesto?
Isuse.
Akcija!
Slušaj.
Je li tko za sladoled?
DAVID CHASE: Tekst.
Zvao si onog tipa iz Triboro Towersa zbog ugovora o odlaganju?
Rez! Idemo odmah opet.
- Je li odmah rekao da želi režirati? - Da, to je bila sljedeća velika odluka.
Mi nismo znali što točno radimo
pa nismo htjeli nikome dati puno kontrole.
On je trebao biti scenarist i producent,
ali kad bi režirao, to bi zaista bila njegova vizija.
Ali bilo je očito kad je David govorio o seriji
da ju je imao u srcu i duši i u mislima
i da mu moramo popustiti.
Pustiti ga da režira.
Akcija.
Svake godine na ovaj dan, otkad si bila majušna,
mama i Meadow se srede, odvezu u hotel New York Plaza na čaj...
Scena u kojoj Carmela ide po kći da je odvede u Plazu.
Imam previše zadaće.
Meadow, to je naša mala tradicija.
Uvijek se zabavimo.
Iskreno, od osme godine mislim da je to glupo.
Idem jer se tebi sviđa.
Zbog načina na koji je David režirao tu scenu...
Rez. Dobro.
...shvatila sam da je to za njega osobno.
Govori o nečemu što se možda zaista dogodilo...
Akcija.
...ili o nečemu što je prolazio sa suprugom i kćeri u to vrijeme.
Pomislila sam: „Ovo nije samo redateljeva vizija.
Ovo je osobno.”
Želiš mi nešto reći?
Mama, znaš li što znači ići skijati u Aspenu?
Misliš da će se to događati svake godine?
Glupi čaj i kolači u hotelu Plaza?
- Doviđenja. - Zatvori vrata, molim te.
I rez.
- Rez. - Dobro.
Jeste li se bojali snimiti pilot?
Jeste li mislili: „Ovo mi je prilika da budem redatelj”?
Da. Bojao sam se, svakako.
Režirao sam malo prije toga, ali jako sam se bojao.
Veoma sam se oslanjao na Alika Sakharova, direktora fotografije.
Bilo je to prvog ili drugog tjedna pripreme za pilot.
David je ušao u ured, digao noge
i gledao kroz prozor sav tmuran.
DIREKTOR FOTOGRAFIJE
Pitali smo: „Dave, što je?”
„Ne znam tko će gledati to sranje.”
„Imaš dobar scenarij, čovječe.”
Sjećam se da je rekao da ne želi samo još jedan televizijski projekt.
„Prekršimo sva pravila.”
Nisam htio televizijske rakurse.
Pokrivenost kamerom nešto je najdosadnije na svijetu.
Tipično imate master kadar, dva preko ramena i dva krupna kadra.
Tako prelomite scenu na bezbroj dijelova.
Nije bilo kinematografski.
Razgovarali smo o Bertolucciju, jako puno o Coppoli,
o Kumu, o Martinu Scorseseu.
Govorili smo o Polanskom.
NE ULAZI ZABRANJEN PROLAZ
Jezik Kineske četvrti
bio je vrlo blizu stila koji smo htjeli za Sopranose.
Scena u kojoj Jake Gittes vozi auto kroz voćnjak naranči.
Stoj!
To je bio model za scenu
gdje Tony i Chris jure za tipom pred uredskom zgradom.
Šupku!
Tony, čekaj!
Onda sam rekao da želim kameru dovesti unutra.
Dvojica ondje rade kad auto prođe pored njih.
I poskoče.
Ljudi su se pitali kakve to veze ima s ičim.
Ali upalilo je.
A onda prelazimo na ručnu kameru
kad Tony izađe iz auta i pretuče tog tipa.
- Dobro si? - Noga mi je slomljena.
U tome ima puno utjecaja Kineske četvrti.
Dat ću ti jebeni telefon, šupku!
Gdje je moj jebeni novac?
- Rez. - Ja sam kriv.
- Nisam dovoljno dugo čekao. - Idemo opet.
Kad snimate za televiziju, snimate jednu scenu za drugom.
Zato se morate naučiti brzo pripremati
jer u jednoj sceni razgovarate sa sinom,
a u drugoj sceni nekoga mlatite.
U sljedećoj sceni vodite ljubav sa suprugom.
Zato kroz cijeli dan stalno mijenjate emocije.
Morate se brzo prilagoditi.
O čemu ti to? Razgovarali smo o tome.
G. Soprano?
Scene s Lorraine i Jimom uvježbavali smo tri dana prije snimanja.
Ali sva će se ta sranja o kojima vam govorim srediti.
Stanite na sekundu.
On se pitao koji stav treba imati u radnom prostoru psihijatra.
Na mnogo toga nije bio navikao.
Nije ništa strašno. Problem je u meni.
Stvarno, ja sam kriv. Problem je u mojoj koncentraciji.
Ne bih to trebao govoriti. Bok.
Jesi li imao osobnih iskustava sa psihoanalizom?
Jesam.
Odnosno, nije da to samo izmišljaš.
Znaš kako je.
Bio sam u takvim sobama, ali ne dugo.
- Ali znaš kako je to biti u toj sobi. - Da.
Ali mislim da nisam kad smo počeli sa serijom.
To je vodilo izravno tome.
- To te poguralo? - Definitivno.
Zbog istraživanja ili zaista?
- Ne, zaista. - Zaista.
Bio je to poziv u pomoć. Što kažeš na to?
Da, jasno.
Da, poprskaj ga.
- Hoćete li maramicu? - Ne, jebeš to.
Kraj vas se znojim, doktorice.
Jim nikad nije bio na terapiji.
Bilo je zabavno voditi ga, gurati ga,
na neki način manipulirati njime.
Bilo je vrlo intimno.
Da, a zato je bilo sjajno. Zato sam htjela Melfi.
Mislim da je sa mnom bio intimniji nego s ikim drugim.
I to mi je bilo sjajno.
Oznaka.
Imate snažne osjećaje o tome.
Da vam nešto kažem. Išao sam na fakultet semestar i pol.
Razumijem Freuda. Razumijem terapiju kao koncept.
Ali u mojem svijetu toga nema.
Bih li mogao biti sretniji? Da. Tko ne bi?
Rez.
Akcija.
Jim je imao svoj način uživljavanja u Tonyja Soprana.
Shvaćao je tog lika.
U jednoj sceni Chris se duri.
Tony mu priđe i kaže...
Dosta ovog sranja. Što ti je?
U scenariju sam napisao,
ili zamislio, da Tony kaže: „Hej.”
To sam zamišljao.
Ubit ću te, jebote.
Ali Gandolfini ga je izvukao iz stolice. To je došlo iz vedra neba.
Nije bilo u scenariju.
Rez. Jebeno!
Ali uglavnom sam mu davao upute, a on bi rekao: „Ti to napravi.”
Akcija.
Ja bih napravio nešto glupo.
Poslije je rekao mojoj supruzi
da je u pilotu samo kopirao moje ponašanje.
Rez.
Sjećam se da je u početku Jimmy govorio:
„Kako David zna toliko o meni?”
Možda su imali sličan kulturološki odgoj.
David je odrastao u New Jerseyju, kao i Jimmy.
U talijanskom domu. Imali su mnogo toga zajedničkog.
Sve se jednostavno poklapalo.
David je odrastao u New Jerseyju,
pa iz stvarnog života može preuzeti mnogo stvari
za koje ne biste rekli da će upaliti, ali upale.
Nije to bio trenutni hit.
Taj je pilot bio vrlo čudan.
Iskreno, sasvim nekomercijalan.
Djeco, dođite! Pokušavaju letjeti!
Dođite! Bebe pokušavaju letjeti!
Osnovna premisa.
Pokušavaju letjeti.
Gomila pataka dođe u šefov bazen.
Patke odu, a on doživi živčani slom.
Jeste li depresivni?
Otkad su patke otišle.
Valjda.
Patke nakon kojih ste izgubili svijest.
Razgovarajmo o njima.
To je premisa hit serije?
Nitko nije očekivao da će je kupiti neka mreža.
Dr. Cosimano me poslao u bolnicu.
Napravio je sve pretrage.
Testirali su pilot u četiri grada.
U Connecticutu, Dallasu i druga dva... Ne sjećam se.
Iznenađujuće, najbolje je rezultate imao u Connecticutu.
Ovo je sjebano.
Naravno, pun je Talijana i...
- Blizu je New Jerseyja. - Blizu je, da.
Ne možeš primiti takav dar od Tonyja Soprana.
- Nema šanse. - Slušaj, Charmaine...
Rekli su da je testiranje pokazalo da je Charmaine Bucco, Artiejeva žena,
moralno središte serije i da bismo se trebali više fokusirati na nju.
Ali ulaznice su bile besplatne.
Tony je vođa sindikata.
Arthure, molim te, odrasti.
Baš ništa loše ne vidiš u situaciji
gdje zubari šalju šefa mafije New Jerseyja
na put prvim razredom norveškog parobroda?
Daj, Arthure.
Netko je donirao koljena za te karte.
I Kathy je bila sjajna, ali to nije bila poanta serije.
I to je trajalo cijelu vječnost.
Nakon deset mjeseci dali ste odobrenje.
Dugo, jer to je bio velik korak.
Jer to je dogovor koji imate s kreatorom.
Razmišljate hoćete li im dati milijune dolara
i godine snimanja
da nešto naprave. I vjerujete li im.
Napokon su pristali i moram vam reći
da sam vrlo zahvalan na tome.
Nećete me voditi u dom za starije.
- Mama, ne slušaš je. - Mama, to nije...
Bio sam na kraju karijere.
Spremao sam se napokon prestati raditi na televiziji
i pisati scenarije na vlastitu inicijativu.
Onda su se pojavili Sopranosi.
Kao da sam bio usred burnog mora.
- Mama. - Anthony, ljudi ovamo dolaze umrijeti.
I dospio sam na pusti otok. Prekrasan otok pun palmi.
Pomislio sam: „Spašen sam.”
O, Bože!
Zovite doktora!
Dakle, HBO vam je za Sopranose dao odriješene ruke.
Oni vjeruju instinktima kreatora.
To je bilo divno.
Valjda sam imao pravi koncept.
I odlučili su mi vjerovati.
Na jutro dana kad sam se razbolio razmišljao sam.
Dobro je biti u nečemu od početka.
Došao sam prekasno za to. Znam.
Ali u posljednje vrijeme imam osjećaj da sam došao na kraj.
Najbolje je gotovo.
Mislim da se mnogi Amerikanci tako osjećaju.
Razmišljam o svom ocu. Nikad se nije vinuo visoko kao ja.
Ali njemu je bilo bolje. On je imao svoje ljude.
Imali su standarde. Imali su ponos.
Što imamo danas?
U početku pilota govorim o Americi.
Imao sam osjećaj da sve ide nizbrdo.
Ovdje je sve na prodaju.
Sve je na prodaju.
A u seriji je smiješno
to što su Amerikanci postali takvi materijalisti i tako sebični
da se to gadilo mafijaškom šefu.
Želim znati zašto financijski uopće ne rastemo.
Gdje je jebeni novac?
Trebali biste zarađivati.
Želim da svi odete svojim ljudima,
razbijete jebene glave i stvorite jebene zarađivače.
Sile, da čujem.
Koja su dva posla tradicionalno otporna na recesiju
od davnina?
Određeni dijelovi šoubiznisa i ovo naše.
Ako radite mafijašku priču, imat će mafijaške teme.
Ali i u običnom poslovanju ima korupcije, spremnosti na sve za zaradu.
- Gdje je ostatak novca? - Posvuda je.
To je ujedno američki san
i američka noćna mora.
Radilo se o novcu i smrti.
Oni su nekako povezani.
Daj mi svoj nakit.
To je kapitalizam u najsirovijem obliku.
Znaju da ne možemo izdati račune. Želiš da nam to ukradu?
I emitiralo se na televiziji,
koja je alat kojim kapitalizam prodaje.
- Novi Dodge. - Camel.
- Jello-O. - Kodak...
Od samog početka mislio sam:
„U redu, već 50 godina imamo televiziju.”
Žitarice i jagode.
„I ljudima se nešto prodaje.
Svakih 15 minuta nešto nam se uvaljuje.
Sranje. Sranje. Sranje. Sranje.
Tako smo navikli na to.
Na ekranu se pojavi lice i nešto kaže.
To utječe na nas.
I sve se vrtjelo oko novca.”
Samo da znate, moram vam naplatiti propušteni sat.
U redu.
Dobro, evo.
Kako smo rekli u seriji...
Samo je o tome riječ? O jebenom, kurčevom novcu.
Evo.
I nismo imali reklame. Bili smo na HBO-u.
Evo ovdje.
Sve mreže kojima sam išao prije pitale su:
„Gdje želiš snimati?”
„U New Jerseyju.”
„Zašto ondje?” Rekao sam: „Vjerujem da ondje pripada.”
Rekli su: „To će puno koštati, a ne znamo zašto.”
U HBO-u su rekli:
„Piše da se ovo odvija u New Jerseyju. Snimat ćeš u New Jerseyju, zar ne?”
Pomislio sam: „Zaboga, u raju sam.”
Zaista sam mislio:
„Jebeš posljednjih 30 godina. Ovo je prava stvar.”
Javna mreža snimala bi u L. A.-u
i poslala drugu ekipu u Jersey
da pronađe lokacije koje bi bile dubleri
da stvore tu divnu iluziju i vi pomislite da ste zaista u Jerseyju.
Snimamo po kiši.
Volim snimati kad je oblačno jer su onda boje zasićene i žarke.
Tražili smo lokacije
ne zato što su bile lokacije,
nego mjesta s karakterom
koja bi mogla parirati našim likovima.
Onda morate samo ponijeti kameru i snimati.
Snimili smo sve interijere u Queensu, a sve eksterijere...
Zabranio sam snimanje eksterijera bilo gdje osim u New Jerseyju
jer sam htio da bude realistično. Odlično sam poznavao New Jersey.
U Meadowlandsu, primjerice, imamo spoj vrlo teške industrije
i najveće gradske divljine na svijetu.
Martyju Scorseseu serija se ne sviđa.
Rekao je: „Ne shvaćam. Sve samo usrana stabla.”
Prije toga sve se mafijaško odvijalo u Manhattanu ili Brooklynu.
KUM, 1972. REŽIRAO FRANCIS FORD COPPOLA
JERSEY ZOVU CENTROM MAFIJE
Znao sam da u New Jerseyju ima mafije.
Klinci čiji su očevi bili pokvareni kladioničari, lihvari.
Živio sam kraj kuće Soprana kad smo se preselili u mom osmom razredu.
Bilo je puno šuma i jezeraca.
Istovremeno, nekog tipa raznijeli su u garaži.
Upalio je auto...
Znao sam sve to i mislio da će upaliti.
Tako je to dobilo sasvim novi izgled.
A bila je to i drukčija kultura.
Tony i Carmela bili su stanovnici predgrađa.
Piše da ima pulpe.
- Voliš s pulpom. - Ne toliko pulpe.
Volim onaj s nešto pulpe.
- Za koji je kurac to bilo? - Napisat ću ti popis.
Nova igra.
Ima običnu obitelj. Ima djecu.
Naprijed, Mead!
Kći mu igra nogomet.
Cigla, dušo! Cigla!
Dođi 'vamo.
Veoma voli svoju suprugu.
Ona je snaga te obitelji.
Ima običan život.
Ali njegov je posao mafija.
Nije pošteno!
Usto ima običnu obitelj,
što stvara jednaki broj problema, ako ne i više, kao drugi posao.
Kad odabireš projekte,
koji su najvažniji faktori, Jime?
- Što je prvo? - Scenarij.
Kad su vam odlučili dati seriju,
morali ste sastaviti sobu scenarista.
Je li to bio težak proces?
Jeste li morali smisliti kako ćete surađivati?
Da i ne. Već sam radio u takvim sobama, pa sam znao što mogu očekivati.
Ali ova je trebala biti drukčija.
Jednostavno sam odlučio da neću prihvatiti televizijsko pisanje.
Mislio sam: „Slobodni smo. Idemo ovo stvarno istražiti.”
Došla sam na drugoj epizodi, nakon pilota.
Rekao nam je što je imao, a to je bio obris priče sezone.
S tim je uvijek dolazio, ali nije imao ništa osim toga.
Danas su u biznis ušli ljudi iz filma,
pa morate imati detalje priče za pet godina
i sve znati, a mi nismo znali ništa.
Zapravo, u samom početku David je rekao:
„Ako ovo ne upali, to je moj kraj.”
Oprostite, ali HBO onda nije imao ništa.
Bilo je to groblje TV programa.
Ni oni nisu znali hoće li to upaliti.
Ali dali su nam potpunu slobodu.
Bilo je to naše umjetničko iskustvo. Takav smo osjećaj imali.
Tišina, molim.
Bilo je puno posla, mnogo sati na poslu.
Radili smo non-stop, a bili smo i na snimanju,
i to od zore.
Dobro jutro.
Kasniš. Gdje si bio? Spavao si?
Dok ne bismo vidjeli tornjeve na povratku iz New Jerseyja,
oko tri ujutro.
Odspavali bismo možda sedam sati i onda počeli ispočetka,
ali kad ste u toj dobi ili tako radite,
što drugo možete?
Zato smo svi tako radili.
Bilo je to svima strašno zabavno.
Da, ponosim se time.
I dalje mi je to omiljena rečenica cijele serije.
-„Vidim ih, ali ne vjerujem im”? - Ne, omiljena mi je...
Devetsto Židova oduprlo se 15 000 rimskih vojnika.
„A Rimljani? Gdje su oni danas?” Robin je to napisala.
Gledaš ih, seronjo.
To je sjajno.
Bilo je sjajno.
Stavimo je ovdje.
Za četvrtu epizodu pokušavali smo naći Chrisovu djevojku,
pa smo opet zvali Dreu de Matteo.
- Gdje si parkirala? - Straga, ondje.
Neću ići onamo.
Nitko me nije pratio.
Ali ne bi znala da jesu.
Jasno, Tony Soprano skriva se na mom stražnjem sjedalu.
- Tako si paranoičan. - Dovezi auto ovamo.
Znam. Prerušio se!
To je možda on. Hej, Tony! Ili možda...
Dobila je ulogu jer je u scenariju stajalo „jao”, a ona je rekla...
Jao!
- Dođi ovamo. - Pusti me!
„Jao!” Tako. I to je bilo to. Dobila je posao.
To je bilo sjajno.
- Bilo je sjajno. - Hvala.
Sestra je rekla da si se pokakao u gaće.
- Jesi li? - Idi po auto.
To je bila moja specijalnost jer sam iz Queensa,
iako sam to pokušala ostaviti za sobom.
Ali sve su djevojke u mojem susjedstvu
bile Talijanke.
Moraš govoriti ovako. Nemoj se zajebavati.
Sve mora imati deset slogova.
Stvarno to radim.
I to zahvaljujući tebi.
Nisam mogla imati naglasak bez noktiju.
Nisam mogla ni polovicu toga bez šminke i frizure.
Zašto ne ostaviš posao i budeš sa mnom?
Da, baš.
I da budem supruga kao Carmela Soprano,
podojim hrpu klipana
i onda ostatak života provedem u teretani,
sama sa svojim strijama.
Imaš pravo.
Uvijek je imala mozak, ali kako se njime služi?
Ima muža koji joj ne može niti reći otkud im novac.
Kad sam vidjela kako je David osmislio tu priču
i epizode koje su slijedile,
oduševila sam se.
Zvala sam mamu s govornice i čitala joj cijeli scenarij.
Scenarij smo objavljivali
gotovo odmah prije snimanja.
Ekipa ga je čitala.
Čitali su ga. Htjeli su znati.
Uživali su u tome.
Kad smo se vratili i počeli snimati prvu sezonu
i kad sam vidio nekoliko sljedećih scenarija, shvatio sam
da će to biti genijalno i složeno i vrlo riskantno.
David uvijek kaže
da je televizija iz prošlosti uvijek htjela da se publika dobro osjeća.
Zašto su serije o murjacima tako dobre?
Jer na kraju dana negativac završi u zatvoru.
U svemiru opet zavlada red.
Pravda postoji.
David je htio obratno.
PRVA SEZONA, 5. EPIZODA
Jesi li u mafiji?
Jesam li u čemu?
Kako god to zovu, organiziranom zločinu.
To su gluposti. Tko ti je to rekao?
Tata, živim u toj kući cijeli život.
Policija je dolazila s nalozima. Izlazio si u tri ujutro.
Nikad nisi vidjela noćne vizite dr. Cusamana?
Jesu li njegova djeca ikad našla 50 000 dolara u krugerrandima
i .45 Automatic dok su tražila uskršnja jaja?
Radim u odlaganju otpada.
Svi odmah pretpostave da sam u mafiji.
To je stereotip i vrijeđa me.
I zadnja si osoba za koju bih htio da ga širi.
Dobro.
Mafija ne postoji.
Kad je HBO vidio petu epizodu, rekli su:
„Stvorio si jednog od najdinamičnijih likova u povijesti televizije
i sve ćeš upropastiti.”
Koji kurac?
Mislim da sam upravo vidio Fabiana Petrulija.
- Podsjeti me. - Ne znaš za njega?
Mafijaš, cinkao prije deset godina kad su ga uhvatili za dilanje žutog.
Puno ih je zatvoreno zbog pizde.
Puno iz našeg kraja.
Ušao je u program zaštite svjedoka, a onda su ga izbacili.
Ja sam tvoj vojnik, Antonio.
Ovo mi je dužnost, kako uvijek govorimo.
Tako se dogodilo i odluka je moja.
Moram sam jamčiti za to.
Jimmy te pozdravlja iz pakla, pizdo!
NEŠTO NAPETOSTI NA ŽICI
Postavio sam pitanje o scenariju.
OČI SE IZBEČE. TIJELO SE POČINJE IZVIJATI
Rekli su mi da ću se predomisliti kad to vidim.
- Dobro jutro, cinkarošu. - Tko si ti? Što je ovo?
Nemoj me nasmijavati. Svodniče! Pizdo!
- Teddy, možemo valjda nešto učiniti. - Ja sam Tony, pizdo.
Znaš li u kakvoj si nevolji? Prekršio si svoju zakletvu.
A kad smo to vidjeli,
mučilo nas je još i više nego u scenariju.
Tony, preklinjem te.
Jimmy te pozdravlja iz pakla, pizdo.
Chris je rekao: „Sad kad vidim koliko je stravično,
sve ćemo izgubiti. Ljudi će ga mrziti.”
Može li zločinac, ubojica, biti glavni lik?
Može li antiheroj biti glavni lik? To je bila velika rasprava.
Mislio sam da se Tony neće svidjeti publici
i da to još nismo zaslužili.
Bila je to tek peta epizoda.
Rekao sam: „Chrise, razmisli.”
Kako je prošlo?
Omjer muškaraca i žena bio je 48:52, što je sjajno.
U Maineu je i vidi cinkaroša.
On je zapovjednik u mafijaškoj grupi.
Ako ne ubije tog tipa,
ljudi će potpuno izgubiti vjeru u njega i interes za njega.
Ako Tony ne ubije tog tipa,
on se preserava i onda se cijela serija preserava.
To mi je imalo smisla.
Rekao sam Davidu: „Pa, to je bio negativac.
Nađimo neki način da Tonyju damo malo više opravdanja.”
David je malo prepravio žrtvu.
Postao je veća prijetnja nego u početku.
Na kraju priče rekli smo:
„Chris i ja to nećemo napisati niti režirati.”
Na kraju krajeva,
kad ste u slijepoj ulici s kreatorom,
morate njega poslušati.
Bolje.
Pustili su nas na miru, a mi smo radili neke čudne stvari.
- Ideš, Juniore. - Pa što?
Kao onu epizodu o Dominicu.
Ujak June je u mufu.
On voli zadovoljavati žene.
Rekao sam muf? Mislio sam reći „rough”.
Taj 65-godišnjak. O tome je riječ u epizodi.
Pomislio sam: „Ne možemo to snimiti.”
Kakav je to miris?
Ali jesmo.
- Bili ste na sushiju? - O čemu on to?
Ne znam.
Mislio sam da više voliš bakalar, June.
Zašto jedeš sushi?
Bolje ti je da zatvoriš gubicu.
Južno od granice, prema Meksiku...
Malo nadesno. Hvala.
Prvu sezonu snimili smo u ljeto 1998.
Emitirala se u siječnju 1999. Mislili smo da smo to sjajno napravili.
Da je to nešto posebno. Ali hoće li ljudi gledati?
- Mike, kako se prezivaš? - Imperioli.
To je bilo veliko pitanje. Hoće li to ljudi gledati?
- Nasilje... - Prepredeni šupku!
prostote, golotinju.
- Marone. - Vrijeme je za kupku.
Ima li za to mjesta na televiziji?
Mislio sam da će nam trebati osam ili deset epizoda
da se ljudi naviknu, jer je serija bila tako drukčija.
Ali ne.
GLEDATELJI NAHRUPILI U HBO
Za dva, tri tjedna bila je hit.
Od samog početka kritike su bile psihotično dobre.
Times ju je nazvao najboljim djelom pop kulture 20. stoljeća.
Takve kritike.
REMEK-DJELO BRILJANTAN SCENARIJ - REVOLUCIONARNO
Hvala je bila toliko prekomjerna da je Saturday Night Live napravio parodiju.
San Francisco Examiner kaže: „Sopranosi su tako dobri
da se bojim odvratiti pogled od ekrana kad su na televiziji
da ne bi nestali i ja bih se morao ubiti.”
Chicago Tribune predviđa da bi Sopranosi jednog dana mogli zamijeniti kisik
kao ono što udišemo za život.”
Houston Chronicle kaže: „U usporedbi s tipom koji je stvorio Sopranose
Michelangelo je bezveznjak.”
Sve su kritike redom bile sjajne, osim jednog tipa iz Miamija.
MAFIJAŠ U SREDNJIM GODINAMA SLABA OSNOVA ZA SERIJU
Drugi je kritičar na to rekao: „Ne znamo gdje mu je tijelo.
U bačvi je negdje u zaljevu Miami.” Ili tako nešto.
Uzdravlje!
Serija je postala tako popularna
da su ljudi organizirali zabave na kojima su gledali seriju uz pizzu.
Kad zamislim da su ljudi jeli talijansku hranu i pili talijansko vino
i to gledali s obitelji...
Naviru mi suze kad sad o tome razmišljam.
Svake nedjelje bila je večer Sopranosa.
„Svi začepite!
Jest ćemo mozzarellu i pršut i gledati seriju.”
Zahvatili smo nešto čarobno.
Kemija među glumcima, scenarij, snimanje.
Hajde, uđite.
- Da je bar otvoren! - Pusti kišobran.
Artie, hvala Bogu.
Sopranosi su promijenili televiziju.
Što ima, Tone?
Ljudi su shvatili da može biti izazovna.
Vidi onog zaljubljenog kepeca.
Da može riskirati.
Artie, spasio si nam život.
Divno je, Artie. Hvala.
Da može redefinirati što ljudi mogu i što žele gledati kod kuće.
Jebemu.
- Hej! - Hej!
Rekao si „bemti”.
Samo malo.
Htio bih nazdraviti.
Svojoj obitelji.
Uskoro ćete imati svoje obitelji.
Ako budete imali sreće, pamtit ćete male trenutke.
Poput ovih...
koji su bili dobri.
Živjeli.
Ta prva sezona sve je pokrenula.
Ali na Davidu je bio golem pritisak.
Očekivanja su bila vrlo visoka.
I svake ih je godine morao nadmašiti.
To je bio tek početak.
NASTAVLJA SE...
Prijevod titlova: Dunja Medakovic