- Forog. - Forog.
És tessék!
Mr. Soprano?
Igen.
Foglaljon helyet!
Oké.
DAVID CHASE A MAFFIÓZÓK ATYJA
Fel tudod idézni a legelső emlékedet?
A legelső emlékem egy álom.
Anyámé lehetett.
Fémből készült tárgy kacskaringóval.
A kar kiválik a falból, növényt lehet ráakasztani.
Azon hintáztam.
Ez az első emlékem. Teljesen lenyűgözött.
Tán ez az első alkalom, hogy emlékeztem egy álomra,
arra gondoltam: „Ez meg mi lehetett?
Mi történik a fejemben?”
Vicces, mennyi mindent elfelejtettem.
Az emberek eszembe juttatnak dolgokat, amin nevetek.
„Nem emlékszem, hogy ezt csináltam.”
Igen.
Ennyi!
Mount Vernonban születtem, New Yorkban, közel Bronxhoz.
Négyéves koromban költöztünk Jersey-be.
Anyám családja odavalósi.
A nagynéném boontoni házába költöztünk. Egy forradalmi városba.
Látni a kohók helyét. Töltényeket gyártottak.
A várost folyó szeli ketté. Ezt a települést használtuk fel,
amikor Vito karaktere New Hampshire-be ment.
Szerettem a várost. Rejtélyes volt.
Szerettem karácsonykor New Yorkba utazni.
Teljesen lenyűgözött a Rockefeller Center, a karácsonyfa.
A hatalmas játékrészleg, a Mikulás, a vonatok...
- Öt perce az ölemben ültél. - Dehogy.
De igen. Most nem kapsz semmit a Mikulás listájáról.
Köcsög Mikulás!
Rimánkodtam apámnak:
„Lehetne, hogy a West Side országúton menjünk haza?”
Mert a Lincoln-alagúton át hajókat is látni lehetett a kikötőben,
a hajóorr az út felett volt.
Nem tudtam megunni.
A mezőkön haladt át az út.
Rengeteg mendemonda kering róla.
Ott nyugszik Jimmy Hoffa.
Ott találhatók a Pennsylvania Station romjai.
Meglepő, de az első évad nagy részét ott forgattuk.
A nénikém házából Cliftonba költöztünk New Jersey államban,
egy munkásosztálybeli nagyobb városfélébe.
Majd West Essexbe.
Apámnak az az ötlete támadt, hogy barkácsboltot nyit.
Egy kínai étterem mellett.
Láttam, hogy a kínai fickók csirkéket és hasonlókat esznek.
Ez a szüleimnek nem igazán tetszett.
Szerették a kínai konyhát,
de azt nem, hogy ilyen közel kerültek egy kínai étteremhez.
Eladták a barkácsboltot,
és megvettek egy másikat egy kisváros főutcáján.
Apám elképesztően keményen dolgozott, de sosem értek el átütő sikert.
Harmincöt-negyven évig ment a bolt.
Belehaltak, mégsem adták fel.
Egészen addig, amíg apám meg nem betegedett,
és egy aukción eladták az egészet 1300 dollárért.
Az egész életüket.
Nem voltak boldog emberek.
TEDD EZT! TEDD AZT!
Anyám nehéz ember volt, de elboldogult.
Dolgozott, hazajött, megfőzött,
de rettegett mindenkitől, és mérges volt mindenkire.
Valaki becsengetett tegnap este sötétedés után.
- Ki? - Szerinted ajtót nyitottam? Sötét volt.
Sikoltozott a rémálmoktól.
A családjában tíz lány és két fiú született.
A szülei Olaszországból jöttek Newarkba.
Egy nagy olasz család volt, hatalmas bevándorlóközösséggel.
Minden szombat este náluk vacsoráztunk.
Angolul nem beszéltek.
Vito Bucco, az ő apja, az én nagyapám nem tanult meg angolul.
Visszautasította. Nem egy kedves ember.
Ő becsült téged?
- Anyám? - Igen.
Sok negatív dolgot mondott rólam.
Apám is.
Különös. A megbecsülés...
Amikor egyszer együtt autóztunk anyámmal, apámmal
és Johnny unokaöcsémmel,
már nem is tudom, milyen dal szólt, de vertem a ritmust.
Apám azt mondta: „Dobolnia kéne.
Nagyon jó a ritmusérzéke.”
Anyám így felelt: „A holttestemen át.
Gene Krupa drogfüggő volt.”
Ha már szóba került a kristály, nézd ezt a fiút!
Mégsem éreztem, hogy becsülnek. Eszembe sem jutott soha.
- Féltél anyádtól? - Hogy féltem-e?
Féltél attól, hogy kifakad?
Ne szólj bele, hogyan élek! Csak dugulj el!
Izgultam. Félénk gyerek voltam. Aztán punk lettem.
És ez megmentette az életem.
Egy fiúcsoportba kerültem.
Szent ég!
Nagyszájúak, okosak.
Rugós késeket, bőr karkötőket, cigiket szereztünk...
Jogosítványunk lett.
Kocsikról, csajokról és alkoholról szólt az életünk.
New Yorkban 18 év alatt nem ihattunk. Jersey-ben 21 év volt a korhatár.
Folyton New Yorkba jártunk.
Az Upper East Side menő környék volt.
És a Village is.
Emlékszem, Manhattanből jöttünk vissza,
és egy kocsiban sok agresszív fiatal munkás ült.
Beszóltunk egymásnak, és dobálni kezdtünk.
Valamelyikünk anyjának a tányérjait...
A Lincoln-alagútban. Részegek voltunk.
DAVID HENRY CHASE KITŰNŐ KÉPESSÉGŰ FÉRFI
Délen jártam egyetemre 1964-től,
a Wake Forestre, Winston-Salembe Észak-Karolinában.
- Utáltam. - Miért?
Ezt ki fogjátok vágni.
Igen, a Dél miatt.
A Klán nagyon aktív volt ott akkoriban.
A campuson az egyetemista közösséget Robert E. Lee ihlette meg.
Baptista intézmény volt. Hetente kétszer templom.
Az alkohol, tánc, kártya tilos volt.
Miért jártam oda? Mert a Princetonra nem vettek fel.
A Dartmouthra nem vettek fel.
A legjobb barátom a Wake Forestre ment.
Mivel ő oda jelentkezett, én is.
Rémesen éreztük magunkat.
De szerencsére valaki idegen nyelvű filmvetítéseket szervezett.
Ott láttam Godard, Bergman filmjeit, Az édes életet Fellinitől.
Marcello, gyere ide!
Siess!
A 8 1/2-et, amit... azt hiszem, meg sem értettem.
Fogalmam sem volt, mi fán terem a filmrendező,
csak elképesztett az egész.
Egy vadonatúj világ.
A Wake Forestről a New York-i Egyetemre mentem, és láttam Polanskitól a Zsákutcát.
Akkor jutott eszembe először: „Talán nekem is menne.”
Magával ragadott a művészete.
Ez minden.
A barátom a Bard Főiskolára ment 1965 októberében.
Ellátogattam oda, hogy LSD-t vegyek be. Első alkalommal.
Emlékszem, a Hudson-folyó partján
hajnali kettőkor mondtam azt, hogy filmeket akarok forgatni.
Ez az első alkalom, amikor az ötletet meg is akartam valósítani.
- Második felvétel, jel! - És tessék!
Szia, Tony! Jól vagy?
Hogy vagy? Minden rendben, David?
Igen.
Persze, csak túl sokat beszélek, amit el sem hiszek.
Túl sokat beszélek.
- Nem, haver, rendben van ez. - Nincs.
Igazán bánom, hogy annyit járt a szám ma reggel.
Komolyan elbizonytalanodtam.
Kit érdekel majd az egész? A sok személyes kérdés...
Az embereket.
Úgy van ez, ahogy Tony mondja:
„A visszaemlékezés a beszélgetés legalacsonyabb formája.”
Most mennék is.
De tudom, mi a lényege mindennek...
ovális iroda volt. Hasonlított erre.
És beleegyeztem.
Belementem, hogy szerepeljek a Maffiózókról szóló dokumentumfilmben.
Azt nem sejtettem, hogy rólam szól majd.
NEW JERSEY ORSZÁGÚT
KIJÁRAT ELIZABETH
A MAFFIÓZÓK ATYJA: DAVID CHASE
Hadd magyarázzam el, hogy...
a Maffiózókban részint az érdekel,
mennyire személyes kötődésű az ötleted,
ami az általad megélt dolgok elegye.
Éveken át mondogatták nekem, hogy írnom kellene valamit az anyámról.
Olyan különös és humoros nő volt.
Először a feleségem, Denise javasolta ezt.
Aztán mindenki más is: „Írnod kell valamit az anyádról!”
Épp munkát kerestem ’88-ban, amikor David Chase új műsort kapott,
Almost Grown címmel, és ehhez forgatókönyvírókat keresett.
Találkoztam hát Daviddel a Ventura Boulevard egyik éttermében.
Persze elsőként értem oda,
láttam, amikor belépett az ajtón.
Káromkodtam egyet magamban, olyan szigorúnak tűnt.
Érted, mit mondok? Rémesen nézett ki.
ROBIN GREEN ÍRÓ / PRODUCER
Leült és hozzávetőleg tíz perc múlva
folyt a könnyünk a nevetéstől, mert anyáinkról beszéltünk.
Összebarátkoztunk, ennyi történt.
Mondtam neki, hogy milyen erős ember.
A Universal Studios fejesei sírtak és idegeskedtek miatta.
Ekkora az ereje, és az anyja
kis sipítozó egeret farag belőle.
Azt mondtam: „Erről kellene írnod.”
Robin azt mondta, írjak sorozatot az anyámról és egy TV-producerről.
Nem gondoltam, hogy bárkit érdekelne.
De egy igazi rosszfiúval érdekes lenne.
- A rosszfiú gengszternek indult? - Igen.
De Nirót és Anne Bancroftot akartam.
Eleinte mozifilmet terveztem.
Az első évad történetével.
Egy gengszterről, aki pszichiáterhez megy a pánikrohamai miatt.
Sejti, miért esett össze?
- Nem tudom. Talán a stressz miatt. - Mi okozta?
Gondjai akadtak a nagybátyjával, összetűzésbe keveredtek.
Észak-Jersey-t te irányítod, de Junior bácsit nem.
Idősek otthonába viszi az anyját.
Nem látom, hogy perlekedsz az idős hölgyekkel
vagy barátkozol a kedves urakkal, akik itt sétálgatnak.
Nem használod ki a lehetőséget.
Mit törődsz te ezzel? Amit nem látnak, az nem is fáj.
Az anyja a nagybácsi oldalára áll a belső harcban.
Három emberem ide hozta az anyját?
A helyett, hogy együtt élnének, mint minden rendes ember?
Rossz vége lesz ennek!
Az anyja szövetkezik a nagybácsival, hogy eltegyék láb alól.
...félrecsúszott az alvilági kivégzés.
A terapeutája segít neki abban, hogy megértse.
A lövöldözés napján azt mondta, hogy az anyja nem állt le,
olyan híreket sorolt, amiben az anyák kidobták a gyereküket az ablakon.
Végül megfojtja.
Anya, tudom, mit tettél az egyetlen fiaddal.
Aztán arra gondoltam, sorozatként is működne.
MAFFIÓZÓK PRÓBAEPIZÓD
Minden tévétársaságot felkerestünk.
A Fox, az ABC, a CBS és az NBC sem akarta.
Les Moonves azt mondta: „Remek a forgatókönyv, nagyon vicces,
de tényleg pszichiáterhez megy?
LES MOONVES A CBS VOLT ÜGYVEZETŐJE
Eljegyezted magad a gondolattal, hogy Prozacot szed?”
Azt feleltem: „Azt hittem, azt kérded, eljegyeztem-e őt.”
Azt felelte: „Akkor a válaszom nem.”
Halott ötlet.
Aztán kérdezgetni kezdtem: „Nem keressük meg az HBO-t?”
A legjobb választás.
Kerestük az utunkat, mióta oda kerültem ’85-ben.
Akkoriban három-négy nagy tévécsatorna létezett,
ha a Foxot is számítjuk.
Nem versenytársakként gondoltunk rájuk,
hanem mérceként, amihez igazodhatunk.
CHRIS ALBRECHT AZ HBO EGYKORI ÜGYVEZETŐJE
Tudtuk, hogy mást kell kínálnunk.
Az HBO próbált nevet szerezni magának.
CAROLYN STRAUSS AZ HBO ENTERTAINMENT EGYKORI ELNÖKE
Az HBO elsősorban bokszmérkőzéseket és filmeket sugárzott.
A váltást a The Sanders Show hozta meg.
Mert valaki a székemben ült.
Talán Medve mama.
Tehetségtelen dagadék, csak a kanapé érdekli, és az, hogy ne süljön fel!
Azt jelezte, hogy az HBO valami mást képvisel,
talán jobbat is, mint a többi csatorna.
Elkezdtünk töprengeni, hogy betörhetnénk-e a sorozatpiacra?
Egek!
Schillinger itthon van.
Elkészítettük az Ozt.
Annyira nem rossz gyerek, Diane.
Be vagy szívva?
És a Szex és New Yorkot.
Egy munkastílust hoztunk létre,
kiváló történetmesélőket kerestünk, és hagytuk, hogy tegyék a dolgukat.
Jött David, ismertem az életrajzát.
Rutinos tévés volt remek munkákkal,
de még önálló siker híján.
Denise és én összeházasodtunk. Ez 1968-ban történt.
Néhány nagybátyám félrehívott: „Le kell lépnetek!”
Azt mondták, nem maradunk házasok, ha itt élünk.
Mert ismerték a szüleimet.
És valójában az anyámról beszéltek.
A feleségem nem bírta volna.
Anyám nem volt százas.
A nászéjszakán Kaliforniába utaztunk.
Átszeltük az országot, és hírét vettem,
hogy a Stanford Egyetem filmképzésén ösztöndíjat kaptam.
Emlékszem, valaki azt mondta,
hogy az amerikai történelmet összesűríti a sok iszonyú alak, aki nyugatra költözik.
Nagyjából megértettem, amikor megérkeztem.
Alcatraz.
A legkeményebb bűnözők ott ültek.
Még Capone is.
Adótartozásért ültették le, mert mást nem tudtak rábizonyítani.
Tizenegy év után, 1947-ben halt meg, sztrókot kapott.
Természetesen ez régi történet.
Két évig jártam a Stanfordra.
Bug Manousos tündöklése és bukása címmel forgattam a diplomamunkámat.
Azt hittük, Godard stílusában dolgozunk.
Nem tudom, mit gondoltunk Godard-ról, de nem olyan lett.
Manousos vagyok.
Görög vagyok, esetleg görög származású, ahogy tetszik.
Anya a legnagyszerűbb kis hölgy, aki valaha élt.
Szabaduljunk meg a hullától, és menjünk!
Töröld le a vigyort az arcodról, drágaságom!
Te rohadék!
Anya, hátba támadtak!
Miután elvégeztem a kétéves képzést,
egy barátommal forgatókönyvet írtunk,
a tanárunk pedig elküldte Roy Hugginsnak,
a nagy tévéproducernek.
Megfeledkeztünk a dologról.
Denise és én LA-be költöztünk, lakást béreltünk,
Denise állást kapott egy ügyvédi irodánál.
Én is munkát kerestem, de nem jártam sikerrel.
Végül bekerültem a Clover Films nevű céghez.
Azok a filmek...
1970, RENDEZŐ: JOHN HAYES
Tíz kilométerre innen
német őrök vigyáznak egy golfpályát és klubot.
Az összes német katonának meg kell halnia.
Az egyik filmet egy kiégett apartmankomplexumban forgattuk
a Las Virgenes-kanyonban.
Német erőd volt, vagy valami hasonló,
amit már csak német prostituáltak laktak.
Apró szerepet kaptam,
első asszisztens lettem volna,
de fogalmam sem volt, mit kell tennem.
A film javarészt diszkrét dugás és szopás.
Írtam mozifilmet a Clover Films részére Grave of the Vampire címmel.
Ne!
Ki vagy?
A fiad, akit egy sírban nemzettél!
Igen.
Borzalmas volt.
Mialatt ott dolgoztam, hallottam, hogy Roy Huggins,
aki elolvasta a két évvel korábbi forgatókönyvet,
fel akart kérni, hogy megírjak egy sorozatepizódot.
Megkaptam az első tévés munkámat,
egy sorozatot The Bold Ones: The Lawyers címmel.
És keleten mindenki rácsodálkozott,
hogy az én nevem a tévébe került.
Nem arra összpontosítottam, hogy rendezni tanuljak,
habár filmrendező akartam lenni.
Értem.
Nem... Lehetséges, hogy túlságosan feszengtem,
nem mertem megkérdezni az operatőrt: „Hogyan kell csinálni ezt?”
Még évekig mozifilmek írásával próbálkoztam,
de egyik sem forgott le.
Azt hiszem, 1973 lehetett, az Amerikai Írók Céhe sztrájkba lépett,
nekem egy transzparenst kellett cipelnem a Paramountnál,
a DeMille kapu előtt.
Jó érzés volt ott lenni is.
Professzionális írók
társaságában lehettem.
Vártam, hogy cipelhessem a transzparenst,
mert kezdtem Hollywoodban érezni magam.
Megismertem a Mission: Impossible forgatókönyv-szerkesztőjét, Paul Playdont.
Nem volt ügynököm, Paul szerzett nekem egyet.
Aláírtam a szerződést.
Amikor a sztrájk véget ért,
készült egy The Magician nevű műsor Bill Bixbyvel.
Bixby egy varázslót játszott, aki bűnügyeket old meg,
sálakkal és kalapokkal győzte le a rosszfiúkat.
Vissza!
Forgatókönyv-szerkesztőként szerződtettek.
Azután a The Rockford Filesba kerültem.
Leforgattam az I'll Fly Away-t, majd a Northern Exposure-t.
Bekerültem a tévébizniszbe.
A gondot a műfaji korlátok okozták,
az ember próbálja átlépni azokat, mindig sikertelenül.
A rettenetes találkozók a csatornával...
Tévedhetetlennek tartották magukat...
azt ellenezték, ami miatt csináltad az egészet,
amit a legjobban szerettél a dologban.
Mivel hozzászoktam ehhez a munkához,
a Maffiózókban senki sem halt volna meg,
mert azt hittem, nem tetszik majd nekik.
A KÖZELLENSÉG RENDEZŐ: W. WELLMAN
Eszembe jutottak a Jimmy Cagney-s gengszterfilmek.
A keresztapában nem hal meg senki?
Miért hagynánk ki a lehetőséget?
Átírtam a filmet, hogy legyen benne gyilkosság.
Az HBO ekkor kezdett igazán érdeklődni.
Nem azt mondtuk: „Írj bele gyilkosságot!”
A sorozat részévé kellett válnia.
Alapszinten kellett a narratíva és a történet alapjává lennie.
Nagy találkozót tartottunk Daviddel.
A benyomásom az volt, hogy ez egy tévés fickó,
de az írásán keresztül már bemutatta,
hogy nem tartja magát hagyományos tévésnek.
Az ember rögtön érzékeli a világlátását.
Jól ismerte a karaktereket.
Könnyen beleegyeztünk a próbaepizódba.
Innen vegyük, vagy...
Szereplőválogatáskor nem reagálok sokat. Azt mondom: „Nagyon jó.”
- Nagyon jó. - Köszi, Dennis.
Megköszönöm, és az emberek elmennek.
A szereplőválogatás hosszú folyamat.
- Kezdhetem? - Amint készen állsz.
Majd reggeli megbeszélés jön.
Behívott tárgyalni a szemetescég, amit képviselek.
Big, mi a helyzet a Triboro-toronnyal?
A helyszíni vezető szerződést akar újítani Dickkel.
A helyszíni vezető szerződést akar újítani Dickkel,
de a Kolar fivérek...
Próbáljuk újra! Összeszedem magam. Nagyon fáradt vagyok.
A Kolar fivérek csehszlovák bevándorlók, vagy micsodák.
Évi egymilliót spórolnak,
ha a Kolar fivérek gyűjtik be a szemetet, és nem Dick.
Havi szinten negyvenszer annyi üti a markunkat.
De nem állnak kötélnek. Azt mondták, hogy...
...ha a csehszlovák komcsi vezéreknek megmondták a magukét,
akkor velünk is megteszik.
Csehországban szeretjük a sertést.
Ettetek már cseh kolbászt?
Azt hittem, csak olasz és Jimmy Dean kolbász van.
Ugye, mennyit lehet tanulni két kultúra találkozásából?
Uvzen bácsikám nem tudja, hogy itt vagyok.
Ha előrébb akarunk jutni ma este, meg kell tudnia.
Haladnunk kell, Emil.
Le kell állítanunk az őrületet.
A szemétszállítás változik.
Mi vagyunk a fiatal generáció. A gondjaink közösek.
A szemétszállítás változik.
Mi vagyunk a fiatal generáció. A gondjaink közösek.
Emil!
Lengyelországban jártál középiskolába?
Nem lengyel vagyok.
Csehszlovákia micsoda?
Nem lengyel hely?
Kilencéves voltam, amikor az országba érkeztünk. A West Essexre jártam.
Gregory unokatesómmal fociztál együtt.
- A Boontonra járt. - Hol a cucc?
Igen.
Amiért jöttél. Előkészítettem neked.
Kóstold meg, Email!
Emil.
Ennyi!
És ennyi!
Akkoriban nem jelentett presztízst,
hogy az HBO sorozatot forgat.
Ami azt illeti, a tévérangsor alján álltak.
Tényleg.
Tetszett a karakter. Szórakoztatónak tartottam.
Dean Moltisantinak hívták, amikor először olvastam a forgatókönyvet.
Őszinte leszek. Nem tudtam, kicsoda David Chase.
Láttam a nevét a forgatókönyvön, de nem tudtam, hogy olasz,
el is gondolkodtam: „Ki ez a pasi,
hogy olaszokról forgat sorozatot?”
Scorsese és Coppola italoamerikai.
Keményen dolgoztam, mindent megtettem.
David elképesztően pókerarcú.
Michael remekül csinálta, én pedig teljesen semlegesen.
Nagyon jó.
Azzal léptem ki az ajtón: „Ez nem jött össze.
De kit érdekel? Nem is olasz. Mit tud ő erről?”
Azt gondolta: „Ki ez a fickó egyáltalán? Nem is olasz. A francba vele!”
De...
LIVIA HÁZA - NAPPAL
Ki az?
Bezártad az ajtót magad után.
Mintha száz színésznőt megnéztünk volna.
Ez egy idősek otthona.
Mindegyikük az őrült olasz mamát játszotta.
Nem megyek öregotthonba!
Láttam, hogy ott úgy gügyögnek, mint a bolondok.
Egyikük sem találta el.
Az anyámról mintáztam a szerepet, tudtam, mennyire távol áll attól.
Aztán jött Nancy Marchand.
A Lou Grantből ismertem, Mrs. Pynchon laptulajdonost játszotta.
Emlékeztetném, Mr. Grant, hogy ez nem a The New York Times.
Ezt minden alkalommal látom, amikor beleolvasok.
Ahogyan én is, uram.
Örülnék, ha olyan anyagi hátterünk lenne, de sajnos nincs.
- Ha le akar állítani, tegye! - Nem erre céloztam.
Meg kell mondaniuk, tudunk-e nyerni a bíróságon.
- Mutassam a csapót és kezdjem? - Nem.
Azt gondoltam, ez marhaság. Nem fog sikerülni.
De beszélni kezdett és meglett.
Veled egykorú aktív idősek között leszel.
Csinálnak ezt-azt. Eljárogatnak. Táncolnak.
Láttam, hogy ott úgy gügyögnek, mint a bolondok.
Edd a padlizsánodat!
Eltátottam a számat. Ráérzett.
Ha a bácsikád Arthurral üzletel, hogy pontosan mivel, nem érdekel,
biztos tudja, mit csinál.
Én viszont nem.
Csak azt tudom,
hogy a lányok jobban gondoskodnak az anyjukról, mint a fiúk.
Hiába minden, ugyanazt hajtogatod.
Mindenki azt mondta, az anyám egyszeri és megismételhetetlen.
De amikor a rokonaim nézni kezdték a sorozatot, azt mondták:
„Jó ég, ez Norma néni az édesanyád!”
Helyeseltem.
Mintha őt utánozta volna.
Várlak ma este
ifj. Anthony születésnapján a sült zitiddel.
Csak akkor, ha visznek és hoznak is.
Esőt jósoltak, ilyenkor nem vezetek.
Szinte egész pályafutásom során
finom hölgyeket játszottam.
Nagyra értékelem,
hogy egy boszorkányt is kaptam,
mert korábban nem kaptam rá lehetőséget.
Jót tesz neked, ha vezetsz. Mindenesetre most dolgoznom kell.
Persze.
Menekülj csak!
- Adj végszót! - Nálam nincs...
Kezdetben
öt különböző szerepre jelentkeztem.
Ki volt az a nő ma este?
Meghallgattak Tony Soprano szeretőjének.
Szeméttelepen rendezkedtél?
Akkor ne kezelj gyerekként!
Ennél intimebb a helyzet.
Ki volt az a nő ma este az étteremben?
Azt a kalapot jobb lesz hagyni.
Végül mást választottak.
Nagyon jó.
De David megkedvelt.
Talán azt, hogy olasz vagyok és helyes is,
de nem tudtam, köze van-e ahhoz, hogy olasz vagyok.
Azt hittem, operaénekesekről szól.
Ez tűrhetetlen!
Nyolc órára foglaltam két héttel ezelőtt.
Uram, mint mondtam, az emberek nem végeztek,
és még öt csoport vár maga előtt.
A hosztesz szerepére talán nem hallgattak meg.
Felhívtak: „Érdekelne ez a szerep?”
Igennel feleltem.
De nem bírtam elmondani azt az egy sort...
Mr. Borglund, most készítik elő önnek az asztalt.
...annyira izgultam, hogy ott van Lorraine a Nagymenőkből.
Karennel dolgoztam. Kikészültem.
Fogdosni kezdett. Magához szorított.
Kértem, hogy hagyja abba. Nem hagyta. Visszaütöttem.
Ez feldühítette.
Lorraine volt az egyetlen sztárnak nevezhető szereplőnk,
hiszen szerepelt a Nagymenőkben és más filmekben.
A válogatásra Carmela szerepére küldték.
Carmela szerepéről tárgyalt David és az HBO.
Viszont én Dr. Melfit akartam.
Ez meglepte Davidet.
„Miért akarod Melfit játszani?”
Azt feleltem: „Mert megváltoztam az évek során,
mióta Karen Hill voltam a Nagymenőkben.
Nem igazán érdekel ugyanaz a szerep.
Dr. Melfi felcsigázott, mert jártam terápiára.”
- Jártál terápiára. - Bizony!
Sokat beszélgettem Daviddel a terápiákról.
És korábban nem láttunk képzett olasz nőt.
Ez tetszett nekem.
Tony nem állt volna szóba senkivel, aki nem olasz.
Így aztán Dr. Melfi lettem.
Azt feleltem: „Rendben, de nyugodtan kell majd ülnöd, a kezed az öledben lesz.
És halkan beszélsz.”
- David? - Igen.
- Oké. - Értem.
Remek. Jó.
Mindig azon kellett dolgoznom, hogy elnyomjam a könnyedségemet.
El kellett temetnem Lorraine-t, hogy megszülethessen Melfi,
aki egészen más ember, mint én.
Távol áll tőlem.
Semmiben sem hasonlítok Melfire.
A pánikrohamok valós pszichiátriai vészhelyzetek.
Tegyük fel, hogy autót vezet.
Mondok én valamit!
Manapság mindenki pszichiáterhez és tanácsadóhoz jár.
Tévéműsorokban beszélnek a gondjaikról.
Mi lett Gary Cooperrel?
Az erős, csendes típusával.
Ő amerikai volt.
Az a fickó nem állt kapcsolatban az érzéseivel.
Csak tette, amit tennie kellett.
Tonyt kerestük.
Los Angelesben kezdtük, majd New Yorkba mentünk.
Rengeteg embert megnéztünk, de mindhiába.
Vaffanculo, jó?
Aztán felkértem Steven Van Zandtet, hogy megnézhessem a szerepre.
- Kész? - Ő egy rock and roll-csillag.
Rengeteget jelentett nekem.
Springsteen lemezeit hallgatva nézegettem ezt a kis olasz pasit:
„Ki lehet? Hasonlít Pacinóra.”
A rend kedvéért el kell mondanom,
semmi különleges nem volt abban,
ahogyan a The Rascals öltözködött.
A szereplőválogatás előtt
a Rock & Roll Hall of Fame-et néztem a feleségemmel,
és Stephen Van Zandt mutatta be a The Rascalst.
Nem szokatlan.
Rascal-jelmezt viselt.
A The Rascalst a Keyport Roller Dome-ban láttam először,
a New Jersey-beli Keyportban.
Bizony.
Akkoriban még nem léteztek stadionok, Fillmore sem volt.
A rock and roll korcsolyapályákra került, ahova való.
Azt mondtam a feleségemnek: „Szerepet kell kapnia.”
A rock népszerűségére alapozva lehet, hogy jövőre visszakerülünk a jégre.
Nem is tudom...
Sok zeneszerzői felkérést kapok, de színészit nem.
David Chase hívott, vonalban voltunk.
Hogy zajlott az első beszélgetés?
Érdekesen, mert azt kérdezte, mit szólok.
Visszakérdeztem, tetszik a forgatókönyv, milyen zenét szeretne?
Azt felelte, szereplőként gondolt rám.
Mondtam neki, hogy nem vagyok színész...
Ami előfeltétel a tévében, ha minden igaz.
Azt mondta: „Színész vagy.
Csak még nem tudod.”
Arra gondoltam: „Lehet, hogy ez a sors akarata.”
Mondok én valamit!
Manapság mindenki pszichiáterhez és tanácsadóhoz jár.
Tévéműsorokban beszélnek a gondjaikról.
Mi lett Gary Cooperrel?
Az erős, csendes típusával.
Ő amerikai volt.
Nem állt kapcsolatban az érzéseivel. Csak tette, amit tennie kellett.
Az akkoriak tudták, ha Gary Cooper elkezdi boncolgatni az érzéseit,
soha nem áll majd be a szája.
Diszfunkcionális ez, diszfunkcionális az, diszfunkció vaffanculo!
Jól sikerült a meghallgatás. Nem láttam ehhez foghatót.
Arra gondoltam, lehetne ilyen Tony Soprano.
De az HBO azt mondta Davidnek: „Jól csinálja,
de ne alapozzunk olyasvalakire, akinek nincs színészi tapasztalata.”
Mire ő azt mondta: „Rendben,
ebben az esetben írok neked egy szerepet.”
Azt gondoltam: „Ennek elment az esze.
- Teljesen...” - És tessék!
Sandrine, ennek az asztalnak az italfogyasztását a ház állja.
Nem kisfőnököt írt, vagy tanácsadót.
Eleinte klubtulajdonos voltam.
- Vegyük fel még egyszer! - Jel.
Nehezen találtunk rá Tonyra.
Mondok én valamit!
Manapság mindenki pszichiáterhez és tanácsadóhoz jár.
Tévéműsorokban beszélnek a gondjaikról.
Mi lett Gary Cooperrel?
Az erős, csendes típusával. Ő amerikai volt.
Nem állt kapcsolatban az érzéseivel. Csak tette, amit tennie kellett.
Nem tudták, hogy ha Gary Cooper elkezdi boncolgatni az érzéseit,
soha nem áll majd be a szája.
Diszfunkcionális ez, diszfunkcionális az, diszfunkció vaffanculo!
Michael Raspoli is igazán jól csinálta.
Kitűnő.
Ám végül rábukkantunk Jimre.
Felhívtak,
hogy David Chase reggel 8.30 körül találkozna velem.
Az ötlet, hogy reggelizzek a helyett, hogy...
rögtön elvette a kedvemet, nem tudom, miért.
Viszont jól éreztük magunkat, sokat nevettünk a családunkon, anyáinkon.
Elmentem a meghallgatásra,
az első alkalommal a felénél megálltam: „Ez rémületes.
Nem jól csinálom.
Ha szeretnétek, hogy visszajöjjek, megteszem, és máshogy csinálom.”
Az első meghallgatás közepén megállt, kisétált...
mint Van Morrison a koncertjein.
„Ez borzalmas. Nem jól csinálom.” És elment.
Szerintünk csodálatos volt.
A szereposztó rendezők a házamhoz kérették,
felolvasta a jelenetet, és ennyi.
Mondok én valamit!
Manapság mindenki pszichiáterhez és tanácsadóhoz jár.
Tévéműsorokban beszélnek a gondjaikról.
Mi lett Gary Cooper erős, csendes típusával?
Ő amerikai volt.
Nem foglalkozott az érzéseivel. Csak tette, amit tennie kellett.
Nem tudták, hogy ha ő elkezdi boncolgatni az érzéseit,
soha nem áll majd be a szája.
Diszfunkcionális ez, diszfunkcionális az, diszfunkció vaffanculo!
Jim magától értetődővé tette.
Ő volt Tony.
Olykor...
jó az élet.
Az élet gyakran jó.
Például egy valódi Regalealival.
Minden szereplőt megtaláltunk Carmela kivételével.
Carmela.
Be kell vallanom valamit.
Edie meghallgatása a forgatás előtt zajlott.
Mit művelsz?
Beállítom a boromat, hogy az arcodba önthessem.
Folyton drámázol.
Rajta, tegyél csak vallomást! Essünk túl rajta!
A próbaepizód jelenetét csinálta meg,
ahol Tony bevallja neki, hogy Prozacot szed.
Prozacot szedek.
Istenem!
Terapeutához járok.
Istenem! Ez nagyszerű!
Csodálatos! Tökös!
- Rögtön magával ragadott. - Egyszerűen fantasztikus!
Az ember azt hihetné, Hannibal Lecter voltam.
Én csak örülök neki.
A pszichológia nem a lélekről szól. Az valami más.
Ez jó kezdés. De befejeztem.
Nem mondok többet.
Határozottan tudtam, ki ez a nő, és biztos voltam benne, nem az enyém lesz,
mert az addigi tapasztalatom,
hogy italoamerikai szerephez
bizonyos külső kell.
Úgy éreztem, ennek más nők jobban megfelelnek,
és gyakrabban is kapnak emiatt szerepet.
Mégis elmentem a meghallgatásra,
másnap hívtak is azzal, hogy enyém a szerep.
Először azt hittem, ez is megbízhatatlan produkció lesz.
Meghallgatás, forgatás.
Jel.
Senki sem mondja, hogy „tessék”?
És tessék!
Nagyi, ez a hely eléggé ízléses.
Ott mi történik?
Nagyon jó.
Hívtad a Tribeca-tornyos fickót?
DAVID CHASE: Várj, amíg megadom a végszót!
Tessék!
Lányok, az áfonyalénél kicsit tartalmasabb reggeli kell, ugye?
Ennyi! Jó.
DAVID CHASE: Tessék!
Mi az ördög a helynek a neve?
DAVID CHASE: Triboro-torony.
Jesszus!
Tessék!
Nézd!
Kér valaki jégkrémet?
DAVID CHASE: Tengely.
Hívtad a Triboro-tornyos fickót a szállítási szerződés miatt?
Ennyi! Rögtön vegyük is újra!
Kezdettől fogva mondta, hogy ő akarja rendezni?
Igen, ez volt a következő nagy döntés.
Nem sokat tudtunk arról, mit csinálunk,
ezért nem akartunk túl nagy hatalmat adni senkinek.
Ő a sorozat szülőatyja, író, producer,
de ha ő is rendezi, valóban az ő látásmódját tükrözi majd.
Amikor David beszélt róla, világossá vált,
hogy olyan mélyen a szívében, lelkében és fejében élt ez az egész,
hogy engednünk kellett.
Hagyjuk, hogy ő rendezze!
Tessék!
Pici korod óta ezen a napon minden évben
kicsinosítottuk magunkat, a New York Plaza Hotelben teáztunk...
A jelenet, amiben Carmela a lányáért megy, hogy a The Plazába vigye.
Túl sok házi feladatot kaptam.
Meadow, ez a mi kis hagyományunk.
Mindig olyan jól érezzük magunkat!
Őszintén szólva, nyolcéves korom óta hülyeségnek tartom.
Csak azért megyek, mert te élvezed.
Emlékszem, volt abban valami, ahogy David megrendezte a jelenetet...
Ennyi! Jó.
...amiből éreztem, számára ez személyes ügy.
Olyasmiről mesél, ami vagy valóban megtörtént...
Felvétel!
...vagy amin valóban keresztülment
akkoriban a feleségével és a lányával.
Emlékszem, arra gondoltam: „Ő nem csak rendező.
Ez a dolog személyes.”
Mondani szeretnél nekem valamit?
Anyu, tudod egyáltalán, mennyibe kerül a síelés Aspenben?
Szerinted minden évben kivitelezhető lesz?
Mint a buta teadélután a The Plaza Hotelben?
- Szia! - Csukd be az ajtót, kérlek!
És ennyi.
- Ennyi. - Jó.
Izgultál a próbaepizód felvétele előtt?
Eszedbe jutott, hogy itt a lehetőség, rendezhetsz?
Igen. Persze, hogy izgultam.
Valamennyit rendeztem korábban is, de nagyon izgultam.
Nagyban támaszkodtam Alik Sakharovra, az operatőrre.
A próbaepizód előkészületeinek első vagy második hetében történt.
David bejött az irodába, feltette a lábát az asztalra,
és közönyösen nézett ki az ablakon.
ALIK SAKHAROV OPERATŐR
Megkérdeztük: „Mi baj, David?”
„Fogalmam sincs, ki lesz kíváncsi erre a szarra.”
Remek forgatókönyv. Tényleg.
Határozottan emlékszem, azt mondta,
nem akarunk újabb televíziós projektet.
„Hágjunk át minden szabályt!”
Nem akartam hagyományos kamerabeállítást.
Annál nincs unalmasabb dolog a világon.
Általában hosszú beállítás, két ansnitt és két közeli.
Tehát darabokra tördeled a jelenetet.
Nincs mozifilm hangulata.
Folyamatosan szóba került Bertolucci, Coppola,
A keresztapa, Martin Scorsese.
Beszéltünk Polanskiról.
FIGYELEM! TILOS AZ ÁTJÁRÁS!
A Kínai negyed nyelvezete
sokban hasonlít arra, amilyet a Maffiózókba szántunk.
A jelenet, amiben Jake Gittes átkocsikázik a narancsligeten.
Egy pillanat!
Ezt vettük alapul az egyik jelenethez,
amiben Tony és Chris az irodaépület előtt üldöznek egy fickót.
Seggfej!
Tony, várj!
Aztán azt mondtam: „Tegyük belülre a kamerát!”
Ketten dolgoznak odabent, amikor minden zajlik.
És ugranak egyet.
Az emberek nem értették, hogy jön ez ide.
Hatásosan működött.
Aztán kézi kamerára váltunk,
amikor Tony kiszáll a kocsiból, és nekimegy az ürgének.
- Minden oké? - Eltört a lábam.
Ez nagyban hajaz a Kínai negyedre.
Adok majd én neked, de pöcs!
Hol a pénzem?
- Ennyi! - Hibáztam.
- Nem vártam eleget. - Vegyük újra!
A tévéműsoroknál egyik jelenet követi a másikat.
Meg kell tanulni gyorsan felkészülni,
mert az egyik jelenetben a fiaddal beszélgetsz.
A következőben megversz valakit.
Aztán a feleségeddel szeretkezel.
Az egész nap folyamatos érzelmi hullámzás.
Tudni kell nagyon hamar váltani.
Miről beszélsz? Már tisztáztuk.
Mr. Soprano?
Lorraine és Jim három napig próbált felvétel előtt.
Nézze, amiről beszélek, feledésbe fog merülni.
Egy pillanat!
Őt az érdekelte, hogyan kell viselkedni egy pszichiáternél.
Rengeteg dolgot akkor tapasztalt meg először.
Jó. Nem nagy ügy. Csak én rontok.
Nem hibáz... Az én saram. Nem figyeltem.
Nem kellene ezt mondanom. Helló!
Akadtak személyes tapasztalatai a pszichoanalízisről?
Igen.
Vagyis nem csak színjáték az egész.
Tudja, milyen érzés.
Jártam olyan szobákban, de nem hosszasan.
Tudja, milyen érzés egy ilyen szobában lenni.
Igen. A sorozat kezdetekor még nem tudtam.
Azt hiszem, az vezetett el odáig.
- Emiatt került oda? - Határozottan.
Kutatási jelleggel ment vagy valóban?
- Valóban. - Valóban.
Segélykiáltásként. Na?
Igen.
Nyugtassák meg!
- Kér zsebkendőt? - A francba, dehogy.
Egészen kimelegedtem magától, doki.
Jim nem járt terápiára.
Mókás volt vezetni, irányítani
és befolyásolni őt.
Igazán intim pillanatok.
Ezért szerettem. Ezért akartam Melfi szerepét.
Intimebb helyzetbe került velem, mint bárki mással.
És ez tetszett nekem.
Jel.
Erős érzelmeket vált ki magából.
Mondok én valamit! Másfél évet jártam egyetemre.
Értem Freudot. Értem a terápia lényegét.
De az én világomban nincs ilyesmi.
Lehetnék boldogabb? Igen. De ki az, aki nem?
Ennyi!
Tessék!
Jim a maga módján lett Tony Soprano.
Értette a karaktert.
Az egyik jelenetben Chris duzzogott.
Tony odamegy, és azt mondja...
Elég ebből! Mi bajod?
A forgatókönyvben azt írtam,
vagyis úgy képzeltem, hogy Tony ráköszön.
Ezt láttam magam előtt.
Kinyírlak!
De Gandolfini felrántotta a székből.
Ez a semmiből jött. Nem szerepelt a forgatókönyvben.
És ennyi! Baromi jó!
Mondtam, hogy adok rendezői utasítást, amibe beleegyezett.
Tessék!
Valami ostobaságot csináltam.
Később elmondta a feleségemnek: „A próbaepizódban
David viselkedését másoltam.”
Ennyi!
Emlékszem, kezdetben Jimmy azt mondta:
„David honnan ismer ilyen jól engem?”
Talán a neveltetésükben a hasonlóság.
David New Jersey-ben nőtt fel, Jimmy New Jersey-ben nőtt fel.
Olasz családokban, sokban egyeztek.
Passzolt az egész. Minden stimmelt.
David New Jersey-ben nőtt fel,
ezért a valós életből hoz szituációkat,
amikről sosem gondolnád, hogy működnek, de ő valahogy eléri.
Nem jött könnyen a siker.
Elég furcsa próbaepizód lett.
Kirívóan nem kereskedelmi tévébe való.
Gyertek, gyerekek! Repülni próbálnak!
Gyertek, kicsikéim, repülni próbálnak!
Az alaphelyzet.
Nézzétek, repülni próbálnak!
Egy csapat kacsa a főnök medencéjében.
Elrepülnek, ő pedig összeomlik.
Depressziósnak érzi magát?
Mióta a kacsák elrepültek.
Gondolom.
A kacsák, akik maga előtt itt jártak, eszméletüket vesztik.
Beszéljünk róluk!
Ez egy sikersorozat alaphelyzete?
Senki sem hitte, hogy berendelik a sorozatot.
Dr. Cosimano kórházba küldött.
Rengeteg vizsgálatot végzett.
Négy tesztvetítést rendeztek a próbaepizódnak.
Connecticutban, Dallasban és még két... elfelejtettem.
Meglepő módon Connecticutban lett a legnagyobb siker.
Ennek annyi.
De hiszen tele van olaszokkal és...
- New Jersey mellett fekszik. - Bizony.
Nem fogadhatsz el ilyen ajándékot Tony Sopranótól.
- Kizárt. - Figyelj, Charmaine...
A tesztvetítés szerint Charmaine Bucco, Artie felesége
a sorozat erkölcsi központja, akire nagyobb hangsúlyt kellene helyezni.
Ajándékjegyek voltak.
Tony munkáspárti vezető.
Arthur, nőj már fel!
Az ember elméje nem tiltakozik minden olyan helyzetben,
amikor a fogorvosok New Jersey főnökét
első osztályra küldik egy norvég gőzhajón?
Kérlek, Arthur!
Valaki a térdkalácsával fizetett azokért a jegyekért.
Kathy remekül játszott, de az egész nem erről szól.
Hosszú ideig tartott.
Tíz hónapba telhetett, míg zöld utat kapott tőletek.
Sok időbe telt, mert nagy ugrás volt.
Megállapodást kötünk a sorozat atyjával.
Adunk neki több millió dollárt, valamint néhány évet,
létrehozunk valamit, amihez bizalom kell.
Végül rábólintottak, és meg kell mondanom,
rendkívül hálás vagyok ezért.
Nem megyek öregotthonba.
- Anya, nem figyelsz. - Anya, ez nem...
A pályafutásom végén jártam.
Már ott akartam hagyni a tévét,
hogy mozifilmeket írjak.
Aztán jött a Maffiózók.
Mintha egy szörnyű víztömeg közepén éltem volna.
- Anya! - Anthony, ide meghalni jönnek az emberek.
És egy gyönyörű, pálmafákkal teli szigetre kerültem volna.
Arra gondoltam, hogy megmenekültem.
Istenem!
Valaki hívjon orvost!
Befogadta a Maffiózókat az HBO.
Bíznak az alkotói ösztönben.
Ez a lenyűgöző dolog történt.
Feltételezem, jó volt az elgondolás.
És ők úgy döntöttek, bíznak bennem.
Végiggondoltam azt a reggelt, amikor rosszul lettem.
Jó dolog a kezdetektől benne lenni valamiben.
Későn érkeztem. Tudom.
Mostanában úgy érzem, a vége felé érkeztem.
A javának vége.
Szerintem sok amerikai érzi ugyanezt.
Apámra gondolok. Nem ért el olyan sikereket, mint én.
Más értelemben jobban ment neki. Megvoltak az emberei.
Elvekkel. Büszkeséggel.
Mi maradt mostanra?
A próbaepizód írásakor Amerikára gondoltam.
Úgy éreztem, hogy minden lejtőre került.
Itt minden eladó.
A humoros része számomra az volt,
hogy az amerikaiak annyira anyagiasak és önzők lettek,
amibe egy maffiafőnök belebetegedett.
Tudni akarom, miért nincs plusz bevétel a családban.
Hol a pénz?
Keresnetek kellene.
Mindannyian felkeresitek az embereiteket,
bevertek pár fejet, és keresőket csináltok belőlük.
Sil, magyarázd el nekem!
Melyik két üzletág az, amire nem hat a gazdasági visszaesés,
időtlen idők óta?
A szórakoztatóipar egyes részeire és ránk.
Természetesen gengsztertörténet lesz a gengsztertörténet.
Az üzletben a korrupció is jelen van, mint mindenhol, ahol ott a pénz.
- Hol a többi pénz? - Mindenhol.
Az ötlet az, hogy ez egyszerre az amerikai álom
és az amerikai rémálom.
Pénzről és halálról szól.
- A kettő összefügg. - Értem.
Kérem az ékszereidet!
Kapitalizmus a legnyersebb értelemben.
Tudják, hogy nem tudunk számlát adni. Azt akarod, hogy lopjanak tőlünk?
A televízióban futott,
amit a kapitalizmus bocsátott áruba.
- ...az új Dodge. - Camel.
- Jell-O. - Kodak...
A legelső perctől azt gondoltam:
„Ötven éve csináljuk a tévét.”
Corn Flakes és eper.
Az embereknek eladunk valamit.
Minden 15 percben agresszívan árusítunk.
Baromság. Marhaság.
Az ember hozzászokik.
Megjelenik egy arc a képernyőn, és mond valamit.
Ez hat rád.
Csak a pénz a lényeg.
Tudnia kell, hogy felszámítom a kihagyott ülés díját.
Rendben.
Jó. Tessék!
Elhangzott a sorozatban...
Erről szól az egész, ugye? A kibaszott pénzről.
Tessék!
Az HBO nem sugárzott reklámot.
Jó, tessék!
Minden korábbi tévétársaság kérdezte:
„Hol akarsz forgatni?”
Mondtam: „New Jersey-ben.”
„És mégis miért?” „Mert oda való a történet.”
„Rengeteg pénzbe kerül majd, nem tudom, miért.”
Az HBO-nál azt felelték:
„Itt az áll, hogy New Jersey-ben játszódik.
Ott is fogod forgatni, ugye?”
Úgy éreztem, hogy a mennyországban vagyok.
Arra gondoltam,
elmehet a fenébe az elmúlt 30 év, a helyemen vagyok!
Egy hagyományos tévétársaság LA-ben forgatta volna.
A second unit Jersey-be ment volna,
hogy lemásolható helyszíneket találjon,
és elérje, hogy hitetlenkedve egy illúzióban lebegj.
„Ez tényleg Jersey!”
Folytatjuk, az esőben forgatunk.
Szeretem a felhős időt, olyankor teltek és gazdagok a színek.
Helyszíneket kezdtünk keresni, nem azért, mert alkalmasak voltak.
Egyedi helyeket akartunk,
hogy párhuzamot vonhassunk a karakterekkel.
Csak hozd a kamerát és vegyed!
A belső jeleneteket Queensben forgattuk, a külsőket...
megtiltottam, hogy New Jersey-n kívül bárhol vegyük.
Azt akartam, hogy valóságos legyen.
Jól ismertem New Jersey-t.
A Meadowlands egy nehézipar elegye
a világ legnagyobb városi erdejével.
Marty Scorsese nem szereti a sorozatot.
Azt mondta, nem érti. Az a sok fa meg minden!
A gengszterfilmek Manhattanben és Brooklynban játszódtak.
A KERESZTAPA 1972, RENDEZŐ: FRANCIS FORD COPPOLA
JERSEY, A MAFFIAKÖZPONT
Tudtam, hogy New Jersey-ben is ott a maffia.
A gyerekek apjai bukmékerek, tőzsdecápák voltak.
A Soprano-ház azon a környéken volt, ahova nyolcadikos koromban költöztünk.
Ott sok a növény és a medence.
Valakit pedig felrobbantottak a saját garázsában.
Beindította a kocsit...
Tudtam minderről, gondoltam, sikerülni fog.
Más megvilágításba helyezte.
És más kultúrába.
Tony külvárosi. Tony és Carmela.
Azt írja, hogy rostos.
- Úgy szereted. - Ez túlzás.
Azt szeretem, amelyik valamennyire rostos.
- Ez meg mi volt? - Írok egy listát.
Új játék.
Hagyományos családja van. Gyerekei.
Ez az, Mead! Rajta!
A lánya focizik.
Ne hagyd, kicsim!
Gyere ide!
Nagyon szereti a feleségét.
Szerintem a nő tartja össze a családot.
Rendes életet él.
A maffiában dolgozik. Az a munkája.
Ez nem igazságos!
Rendes családja van,
ami legalább annyi gondot okoz, ha nem többet, mint a munkája.
Amikor felkérést választ, mi a legfontosabb szempont, Jim?
- Mit néz meg? - Az írást.
Amikor sorozatra választják ki az embert,
össze kell hozni egy írógárdát.
Nehéz folyamat volt?
Hiszen ki kellett találnia, hogyan fog együttműködni több íróval.
Igen is, és nem is. Dolgoztam már így, tudtam, mire számítsak.
Ez azonban mégis mást ígért.
Nem fűlt a fogam ahhoz, hogy a tévében megszokott módon írjak.
Arra gondoltam, szabadok vagyunk, ássunk a legmélyére.
A próbaepizód után érkeztem, a második résznél, ha minden igaz.
Elmondta, milyen ívet tervez a sorozatnak,
amit minden alkalommal hozott, de mást semmit.
Mivel a filmkészítők is megjelentek a televíziózásban,
legalább öt évbe telik, mire elmondunk nekik valamit,
mi viszont nem tudtunk semmit.
Sőt, David eleinte az mondta:
„Ha nem jön össze, végeztem az egésszel.”
És bocsánat, de az HBO akkor labdába sem rúgott.
Teljesen sivár volt.
Ők sem tudták, siker lesz-e.
Mégis teljes szabad kezet kaptunk.
Ez volt a mi kis művészi élményünk. Annak éltük meg.
- Csendet! - Csendet!
Kemény munka volt, hosszú munkaidővel.
A munkaórák hosszúak voltak, az írók is a forgatáson voltak,
már hajnaltól.
- Szia! - Jó reggelt!
Késtél. Merre jártál? Aludtál?
Látni lehetett a New Jersey-ből visszafelé vezető úton a tornyokat
hajnali három körül.
Hét óra alvás után újrakezdtük,
de annyi idősen, ilyen munkakörben
mi mást lehet tenni?
Mindannyian így dolgoztunk.
Nagyobb szórakozást el sem lehet képzelni.
Büszkeséggel tölt el.
Máig ez a kedvenc mondatom az egész sorozatból.
- „Látom őket, de nem hiszek nekik.” - Az én kedvenc mondatom...
Kilencszáz zsidó állt ki 15 000 római katona ellen.
„És hol vannak most a rómaiak?” Ezt a mondatot Robin írta.
Veled szemben, te marha!
Nagyszerű.
Remek. Szuper lett.
Gyerünk, rajta!
A negyedik részben, amikor Christopher barátnőjét kerestük,
visszahívtuk Drea de Matteót.
- Hol parkoltál? - Ott hátul.
Arra nem megyek.
Senki sem követett.
Nem tudnál róla.
Persze, Tony Soprano elbújt a hátsó ülésen.
- Annyira paranoiás vagy! - Hozd ide a kocsit!
Persze, álruhát vett!
Lehet, hogy ő az. Tony! Vagy esetleg...
Azért kapta meg a szerepet, mert az eredeti szöveg helyett azt mondta...
- Gyere ide! - Eressz!
Ezzel a hangsúllyal. Ennyi. A tiéd!
Remek volt.
- Remek. - Köszönöm.
A nővér mondta, hogy a nadrágodba csináltál.
- Ez történt? - Szállj be a kocsiba!
Ez a specialitásom, mivel Queensben nevelkedtem,
pedig próbáltam magam mögött hagyni.
A környéken az összes lány ilyen,
minden olasz lány.
Így kell beszélni. Csak keményen!
Minden tíz szótagból áll.
Tényleg megteszem.
És ezt neked köszönhetem.
A körmök nélkül nem ment volna az akcentus.
A frizura és a smink nélkül fele ilyen jó nem lett volna.
Miért nem hagyod abba a munkát, és élsz velem?
Igen.
Legyek olyan feleség, mint Carmela Soprano,
szoptassak egy tucat csecsemőt,
aztán töltsem a többi időt a fitneszben, hogy eltűnjenek a terhességi csíkok.
Igaz.
Az unokatestvérem mindig eszes volt, de mire használta?
Olyan férfira pazarolta, aki nem mondhatja el, honnan hozza a pénzt.
Ahogyan David felépítette a történetet...
és az utána következő részeket.
Kisült az agyam.
Fizetős telefonról hívtam fel anyámat, hogy felolvassam neki a forgatókönyvet.
Egy forgatókönyv attól lesz jó, hogy már leforgatták.
A stáb azt olvasgatta.
Elolvasták, mert kíváncsiak voltak.
Szívesen és örömmel tették.
Amikor forgatni kezdtük az első évadot,
kezdtek összeállni a későbbi részek forgatókönyvei, ekkor ébredtem rá...
mennyire zseniális, összetett és kockázatos a dolog.
David mindig azt mondja,
hogy régebben a televíziózás jó érzéseket akart kelteni bennünk.
Krimik. Miért olyan jók a krimik?
Mert a végén a rosszfiú rács mögé kerül.
Rend van az univerzumban.
Valamiféle igazság.
David az ellenkezőjére szavazott.
ELSŐ ÉVAD, ÖTÖDIK RÉSZ „MINDENKI A MAGA ISKOLÁJÁT JÁRJA”
A maffia tagja vagy?
Hogy mi?
Nevezd, aminek akarod! Szervezett bűnözés.
Badarság. Ki mondta ezt neked?
Apa, egész életemben veletek éltem.
A rendőrök végzésekkel jöttek. Láttam, hogy hajnali háromkor indulsz.
Cusamano doki soha nem indul el hajnali háromkor, ha hívják?
Cusamano gyerekei találtak valaha 50 000 dollárnyi Krugerrandot
és egy .45-ös pisztolyt, amikor húsvéti tojást kerestek?
A szemétiparban dolgozom. Mindenki rögtön maffiózónak gondol.
Sztereotípia, és sértő.
Te vagy az utolsó ember, akitől ezt a viselkedést várom.
Jó.
Nincs maffia.
Az HBO az ötödik rész láttán azt mondta:
„Megalkottátok a televíziózás történetének egyik legdinamikusabb karakterét,
és tönkreteszitek az egészet.”
Mi a fene?
Mintha Fabian Petruliót láttam volna.
- Kit? Nem emlékszem rá. - Még előtted jött.
Teljes körű tag volt, tíz éve beépült, amikor elkapták heroinkereskedelemért.
Sok ember veszett oda miatta.
Sokan a mieink közül.
Tanúvédelmi programba került, aztán kirúgták.
A katonád vagyok, Antonio.
Ez a feladatom, amiről mindig beszélünk.
Az én döntésem, hogy ez történt.
Magam kezeskedem érte.
Jimmy üdvözöl a pokolból!
FESZÜLTSÉG KELETKEZIK
Megemlítettem a forgatókönyvben.
PETER SZEME KIDÜLLED. A TESTE RÁZKÓDNI KEZD.
A válasz az, hogy mást gondolnak majd, amikor a képernyőn látják.
- Jó reggelt, patkány! - Ki az? Mi ez?
Ne nevettess! Te rohadék!
- Teddy, csak lesz valami megoldás! - Tony a nevem, te szemét!
Tudod, mekkora bajba keveredtél? Esküt tettél, és megszegted.
Amikor megnéztük,
még problémásabbnak tűnt, mint papíron.
Tony, könyörgöm!
Jimmy üdvözöl a pokolból!
Chris azt mondta, látja, mennyire rettenetes,
oda lesz az egész. Az emberek... Gyűlölni fogják Tonyt.
Lehet bűnöző, gyilkos a főszereplő?
Lehet antihős a főszereplő? Ez nagy vitát kavart.
Az ellenvetésem az volt, hogy a közönség nem fogja kedvelni Tonyt,
még nem kaptak rá időt.
Ez csak az ötödik rész volt.
Kértem Christ, hogy fontolja meg.
Hogy ment?
A férfi-nő arány 48-52, ami jó.
Maine-ben van, és azzal a patkánnyal találkozik.
Egy gengsztercsapat főnöke.
Ha nem végez a fickóval,
az emberek kiábrándulnak belőle, vagy elvesztik az érdeklődésüket.
Ha Tony nem öli meg őt,
akkor hiteltelenné válik, és vele együtt az egész sorozat is.
Ezt logikusnak gondoltam.
Azt mondtam Davidnek: „A gond az, hogy ő rosszfiú,
próbáljuk valamivel alátámasztani Tony tettét.”
David átírta az áldozat karakterét.
Félelmetesebb alak lett, mint amilyennek szánta.
Mindannyian azt mondtuk:
„Chris és én nem írjuk meg, nem fogjuk rendezni sem.”
Végtére is,
amikor egy műsor alkotójával eljutsz erre a pontra,
bíznod kell benne.
Jobb.
Teljesen magunkra hagytak minket, és akadtak különös húzásaink.
- Junior! - Mit Junior?
Az egyik rész Dominicról szól.
June bácsi a szőrben.
Szereti a nők alsó felét.
Szőrt mondtam? Fűre gondoltam.
Egy 65 éves férfiról szól a teljes rész.
Mikor olvastam, arra gondoltam: „Ezt nem lehet.”
Mi ez a szag?
És sikerült!
- Szusiétterembe mentetek? - Mi a fenéről beszél?
Nem tudom.
Azt hittem, a baccalát szereted, June bácsi.
Miért eszel szusit?
Túl sokat beszélsz, ugye tudod?
A határtól délre, lent Mexikónál
Nézz kicsit jobbra! Köszönöm.
Az első évadot ’98 nyarán forgattuk.
Műsorra ’99 januárjában került.
Jól sikerült munkának tartottuk.
Azt gondoltuk, különleges lett, de lesz rá közönség?
- Mike, mi a vezetékneved? - Imperioli.
Ez fogós kérdésnek bizonyult. Nézni fogják ezt az emberek a tévében?
- Erőszak... - Te sunyi anyaszomorító!
...durva beszéd, meztelenség.
- Marone. - Ideje a szivacsos fürdetésnek!
Van ennek helye a tévében?
Őszintén azt hittem, hogy nyolc vagy kilenc rész,
mire hozzászoknak az emberek, mert annyira más.
Különbözött a többitől. De nem.
A NÉZŐK ÖZÖNLENEK AZ HBO MAFFIÓZÓIHOZ
Két-három héten belül siker lett.
A kritikák az elejétől fogva elképesztően pozitívak voltak.
A The Times szerint ez a 20. század popkultúrájának legnagyszerűbb műve.
Így történt.
MESTERMŰ REMEK FORGATÓKÖNYV - INNOVATÍV
Annyira feszegette a határokat, hogy a Saturday Night Live paródiát írt.
A San Francisco Examiner szerint „A Maffiózók annyira jó,
hogy nem merek máshová nézni, mint a képernyőre,
nehogy eltűnjön, és végeznem kelljen magammal.”
A The Chicago Tribune jóslata szerint a Maffiózók majd helyettesíti az oxigént,
mert ez kell majd ahhoz, hogy életben maradjunk.”
A Houston Chronicle azt írja: „A Maffiózók alkotójához mérve
Michelangelo is visszataszító."
Minden kritika lelkesedett,
kivéve egy fickót Miamiból.
A KÖZÉPKORÚ GENGSZTER GYENGE SOROZATALAP
Egy másik kritikus azt írta: „Nem tudjuk, hol a holtteste.
Talán egy Miami Bay-i hordóban.” Vagy valami ilyesmit.
A’ salut’.
Olyan sikeres és népszerű lett, hogy a legjobb hozadéka
a pizzaparti, amit az emberek tartottak, miközben nézték a sorozatot.
Belegondolni, hogy az emberek olasz ételt és olasz bort fogyasztottak,
míg nézték, családilag...
Most is elszorul a torkom, ha eszembe jut.
Minden vasárnap este a Maffiózókkal telt.
„Mindenki fogja be!”
Mozzarellát és prosciuttót eszünk, közben ezt nézzük.
Huszonegyre lapot húztunk.
A stábtagok közti kémia, az írás, a sorozat készítése...
Gyerünk! Befelé!
- Remélem, nyitva! - Hagyd az ernyőt!
Artie, hála az égnek!
A Maffiózók megváltoztatta a televíziózást.
Hogy vagy, Ton’?
Az emberek ráébredtek, hogy támaszthatunk elvárásokat.
Nézd azt az epekedő törpét!
Akarhatunk többet.
Artie, megmentetted az életünket.
Gyönyörű, Artie. Köszönöm.
Újraírhatjuk, mit hajlandók, és mit akarnak az emberek nézni odahaza.
Francba!
- Hé! - Hé!
Káromkodtál.
Egy pillanat!
Beszédet mondanék.
A családomra.
Hamarosan saját családot alapítotok.
Ha szerencsések vagytok, emlékezni fogtok az apró pillanatokra.
Amilyen ez is...
amik jók voltak.
Egészség!
Az első évad mindent mozgásba lendített.
Davidre hatalmas nyomás nehezedett.
Magasra rakta a lécet.
Azt minden évben felül kell múlni.
És ez csak a kezdet volt.
FOLYTATJUK...
A feliratot fordította: Balla Fruzsina