Onko kuvaa?
Sopranos-huuma saavutti huippunsa viime heinäkuussa.
22.7.2000 NEW JERSEY
14 000 toiveikasta saapui näyttelijävalintoihin -
New Jerseyn Harrisoniin, joka on kaukana loistokkaasta.
Ihmisiä arvioidaan olleen 10 000-25 000.
Se tapahtui ykköskauden jälkeen. Jono ulottui moottoritielle.
SOPRANOSIN LUOJA
Se oli naurettavaa.
Liikettä. - Astukaa edemmäs, naiset.
Sana ilmeisesti kiiri.
"Tuokaa kuvanne Jerseyyn."
Täällä on poliiseja, palokuntaa ja opettajia.
Kaikille kelpaa maine ja kunnia.
Sanon suoraan: olen oikea valinta tähän rooliin.
Tätä italialaisempaa ei ole. Tällaista ei enää tehdä.
Kaverini ja minä tälläydyimme,
mutta edellämme oli varmaan 482 000 ihmistä.
Enpä tiedä, mahdammeko mitään.
On tultava tänne, jos haluatte...
Lähtekää alueelta!
Teidät voidaan pidättää, jos ette lähde.
Harrisonin poliisi huolestui väen turvallisuudesta -
ja sulki koe-esiintymisen.
Ohi on!
Enemmistö joutui tyytymään kuvansa jättämiseen.
Toivo talletettiin laatikkoon.
Löysimme joukosta Ginny Sackin.
Hän kävi saman lukion kuin minä, mutta myöhemmin.
Hän oli kosmetologi, ei näyttelijä.
Mitä pirua tämä on?
Minua huimasi. Verensokeri oli matala.
Miten hedelmäsalaatille kävi?
Sinun piti lopettaa tupakointi!
Nikotiini tekee riippuvaiseksi!
Mikä risoo? Miksi huudat minulle?
Häntä ei epäilty hetkeäkään.
Tiedän, että olen lihonut viime vuosina.
Näen toiset vaimot ja miten miehet heitä katsovat.
Enkös minä katso sinua siten?
Enkö aina ole katsonut?
Rakastan sinua.
Ajan mittaan aloin hahmottaa, että katsojakunta jakautui -
kahteen tyyppiin.
Yhtäältä sarjalta haluttiin draamaa.
Toisaalta olivat ne, jotka tahtoivat tykitystä, eivät jäkätystä.
Sarjan tunnelma vaati tasapainoilua. Keveys ja synkkyys vaihtelivat.
Piti aina olla valmiina. Kumpi vain saattoi yllättää.
Minulle on tärkeää,
että synkkyys ja huumori yhdistyvät. Kun mietin sitä,
muistelen ensimmäisiä hautajaisia, joihin lapsena menin.
Näin isoisäni kuolleena arkussa ja kuulin mielipuolista keskustelua.
Tätini puhui typeriä.
Siinä mietti: "Mitä oikein puhut? Isäsi makaa tuossa arkussa."
Se jätti vaikutuksensa, koska olen kirjoittaja.
Siinä on Mariolina. Häneltä sain ensi kertaa käsihommia.
Vincent Maniscalco sai myös. Olimme kanatorin takakujalla.
Junior.
Luoja, mitä suollan naisparan muistotilaisuudessa?
Mennään.
Sanoisin Sopranosista,
että en tiedä, onko se draama vai komedia.
Otetaan esimerkiksi Tony Sirico.
Hän oli totinen gangsterinäyttelijä, mutta komedia alkoi näkyä siinäkin.
Voi pirulauta!
Tietty absurdius oli osa häntä.
Pyydän! - Vitun myrkkymuratissa yltä päältä...
Synnyin Brooklynissä. Olen katujen kasvatti.
Kenkiini jäi sementtiä. Tunnen elämäntyylin.
Tunnen monia siltä elämän tieltä.
Alkaa jo syyhytä.
Hän ei käyttänyt meikkiä. Hän otti rusketusta.
Hän käytti sellaista heijastinta ruskettuakseen.
Se oli hänen tapaistaan. Tonylla oli aina rusketus.
Minusta hahmoni käyttäytyy kuin minä.
Älkää kertoko muille.
Kun Caitlyn valmistuu opistosta,
on jo vuosi 2027 tai jotain.
Jos hän tulee sinuun, hän on vielä nelosluokalla.
Mitä teet? - En mitään.
Poikki! Hyvä. Käykää läpi.
Tony Sirico oli pikkutarkka.
Hänellä oli vaatimuksensa ulkoasustaan.
Hiuksiin ei saanut koskea.
Kukaan kampaaja ei saanut koskea hänen hiuksiinsa.
KIRJOITTAJA/TUOTTAJA
Hän selosti jutun.
Hän nousi aamukolmelta, luki repliikkinsä,
kampasi hiukset ja suihkutti lakkaa ilmaan.
Sitten lakkapilvi asettui.
Hän toisti saman, kunnes lakkaa oli yltä kyllin. Sitten oli valmista.
Mitä pirua teet?
KAUSI 3, JAKSO 11
Kaivetaanko? - Kuvasimme jaksoa.
Hihat heilumaan, persläpi.
Maa on aika kovaa, mutta näytä, miten Siperiassa toimitaan.
Paulie ja Christopher aikoivat tappaa miehen.
He veivät hänet metsään. Mies pakeni,
ja kaksikko eksyi.
Hetkinen.
Kiersimme kehää. Miten helvetissä?
Näkökulmia jaksoon on siinä, kun näkee Paulien ensi kertaa.
Pistetään puolikiiltävä.
Kampaus on hyvin, ja hän on manikyyrissä.
Anteeksi.
Jutun juju on, että hahmon osalta kaikki on -
jakson lopussa pahimmillaan.
Saatanan mulkku!
Menetin kenkäni.
Kaikki on levällään.
Sanoin Tonylle: "Siten hiuksillesi oikeasti kävisi."
Hän sanoi: "En sotke tukkaani." Sanoin:
"Koko tarkoitus on, että sinä... Paulie on aivan paskana."
Hän myöntyi vähän. Sanoin: "Kunnolla, Tony."
Hän sanoi: "Olkoon, pirulainen." Sitten hän sotki tukkansa.
Sanoin: "Kuvatkaa, ennen kuin mieli muuttuu."
Se oli ainutlaatuinen kerta Tony Siricolle.
Tukka oli pilalla. - Leuassasi on majoneesia.
Mitä? - Majoneesia!
Kun sarja mutkistui, Denise ja minä ostimme talon Ranskasta.
Menimme sinne työstämään uutta kautta.
Hän hoiti aina puutarhaa.
Istuin siellä, kun hän leikkeli ja teki muuta.
Kerroin hänelle tarinoita.
Hänen vaikutuksensa oli merkittävä.
Jaksoja oli aina 13.
Tein 13 riviä.
Sitten aloin kirjoittaa. Yhteen riviin tuli vaikkapa Tony.
Mitä Tony tekee jaksossa numero yksi? Entä toisessa?
Mitä tapahtuu? Kirjasin juonellisia asioita.
Sitten lisäsin Carmelan. Mitä Carmela tekee?
Hänellä oli oma kautensa.
Oli Chris. Kaikilla oli omat kautensa.
Osalla oli kaksi tai kolme. Tonylla oli kolme riviä siitä,
mitä hänelle kaudella tapahtui.
Palattuani esittelin kaiken kirjoittajille,
jotta he tiesivät kauden suunnan. Sitten keskustelimme.
"Tiedän, mitä ensimmäisen jakson kohdalla lukee,
mutta mistä todella on kyse?"
Rakensimme draamaa.
Tapaavathan he kellarissa.
Istuimme puhumassa potaskaa, kuten me tässä.
Aivan. - Jatkoimme koko päivän.
Jauhoimme vain potaskaa. Siitä seurasi paljon hyvää.
Istuimme kirjaimellisesti kaverien kesken -
ja kysyimme: "Mitä teit eilen?"
Siitä tarina rönsyili. Joskus aloitus oli: "Kerran minulle kävi näin..."
Toisinaan jutun pisti alulle David kysymällä esimerkiksi:
"Mikä on pahinta, mitä olette tehneet suhteessa?"
Kerro, Tony. Miksi en voi enää nähdä sinua?
Koska panet Ralphia. - Kasvatitko moraalit?
En, mutta on minulla sääntöni.
Kerroimme vain tarinoita. Se oli terapeuttista.
Jaoimme huoneen vuosia. Siellä käytiin läpi eroja.
Lapsia syntyi, ja vanhempia kuoli.
Oli paljon elämänmakuista asiaa.
Näyttelijä on välikappale ajatusten välittämiselle.
Seuraavaksi...
Kerroin, miten ryhdyin kirjoittajaksi.
Kävin myös näyttelytunneilla. - Onko tämä näyttelyä kirjoittajille?
Siitä tuli osa ensimmäistä jaksoa, jonka kirjoitin.
Apua, isä.
Auta minua, isä.
Voit tukeutua minuun. Luota minuun.
Kerroin siitä, että kävin meedion luona.
Siitä tuli tarina, jossa Paulie käy meediolla.
Charles Pagano. - Miten hitossa tiesit?
Hän sanoo olleensa ensimmäisesi, mutta tunnen monia muita.
Hei! - Tuo nauraa.
Myrkkymurattia, vai?
Hän tahtoo tietää, syyhyääkö yhä.
Äläs piruile. Keneltä kuulit?
Kaikki tarinani...
KIRJOITTAJA/TUOTTAJA
...ovat suoria johdannaisia omista kokemuksistani,
joita näin, kuulin ja katsoin.
26 Grady Court. - Hyvä.
Täällä vartuin. Kasvoin tässä talossa.
Täällä on kuuluisa asuntoni. Se on numero 107.
Vartuin East Bostonin Maverick Housing Projects -alueella.
Näpistelimme ja teimme kaikenlaista nuorina saadaksemme rahaa.
Kun olin 13- tai 14-vuotias,
päädyin paikalliseen kerhoon, jossa oli naapuruston gangstereita.
Jos tanssikutsua on tullakseen, poliisi saisi pistää vauhtia.
"Poju, hei. Tee palvelus. Lakaise lattiat."
Työskentelin korttipelien parissa.
Olen mukana. - 400 itsellesi.
Olimme suljettujen ovien takana,
Katse minuun, ei lattiaan, Bobby.
Kun kokoonnuimme huoneeseen -
kirjoittamaan hahmoja, kuten Bobby Baccala...
Voittaja palkitaan.
Painu hiiteen siitä tai survon sitaattikirjasi läskiahteriisi.
...tai Richie Aprile...
Meditoin tästä paljon posessa. - Ai mistä?
Et uskokaan, miten se selventää päätä.
Meditoitko koskaan? - Minäkö?
...tai Beansie. - Hulluko olet?
En yhtä hullu kuin ennen,
mutta voin minä silmiä puhkoa.
Mistä on kyse, Rich?
Siinä kohtaa kannoin korteni kekoon. Minulla oli kokemusta -
sellaisista neropateista.
Tony Sopranon imartelu teki sinulle ihmeitä.
Jos miettii hahmoja, kuten Junior, Tony tai Paulie Walnuts,
he ovat pikkumaisia ja kauheita ihmisiä.
Se antoi vapauden puhua mistä vain.
Mietimme vain: "Täällä kirjoitetaan.
Kirjoitamme pahoista ihmisistä, jotka tekevät pahuuksia.
Etsitään se pahuus itsestämme."
KIRJOITTAJA/TUOTTAJA
Sanoimme ennen monenlaista.
Nyt osa tuomittaisiin.
Meitä olisi voitu luulla rasisteiksi ja seksisteiksi -
ja moneksi muuksi.
Harkitsimme avustajaa jonkin aikaa,
mutta tajusimme, että se ei käy.
Entä jos hänellä olisi uimapuku? Oletko tosissasi?
Nainen pysyi ovella, kun mies... Nainen sanoi...
Miten siirryit näyttelijän roolista -
kirjoittajaksi?
En alkanut kirjoittaa siksi,
että tahdoin hahmolleni mehukasta tehtävää.
Ryhdyin siihen, koska rakastin kaikkia hahmoja.
Tykästyin jokaiseen.
Opin Davidilta tarkkuudesta ja yksityiskohdista.
Kaikki oli mietitty. - Kohtauksen pitää kärjistyä.
Jossakin prosessin vaiheessa David lähti pöydästä sohvalle.
Hän meni makuulle, mutta me jatkoimme puhumista.
Hän ei oikeasti nukkunut, vaan mietti silmät kiinni.
En jaksanut enää puhua. Olin sohvalla itsekseni,
ja he jatkoivat. Viimein sain jotakin aikaan.
Jossakin vaiheessa hän nousi ja huone meni hiljaiseksi.
Hän otti tussin ja meni taululle.
Hän kirjoitti täydellisesti jäsennellyn tarinan.
David alkoi täyttää valkotaulua.
Jättimäisiä tauluja oli kolme. Hän täytti hulluna koko jutun.
Sanoimme: "Tuo on mahtavaa."
Sanoimme mielipiteitä ja juttu valmistui.
Lähdimme lounaalle. Palatessamme hän katsoi taulua -
ja sanoi: "Tämä on hanurista." Hän pyyhki pois tuntien työmme.
Joka vuosi aloitin sanomalla: "Ensimmäiset viisi ideaa -
heitetään mäkeen.
Älkää edes mainitko niitä. Kuudennen voitte..."
Sama päti minuun. - Selvä.
"Puhutaan siitä. Kaikki muu on jo nähty, eikä kelpaa."
KAUSI 3, JAKSO 4
Puhuimme tärkeää asiaa -
elämästä, kuolemasta, rakkaudesta ja väkivallasta.
Pää kiinni. Älä käänny.
Olen yhä ylpeä siitä, että väkivallalla -
oli aina tarkoitus.
Minusta emme... - Se sopi hahmoihin.
Niin. Se oli ansaittua.
Mielestäni kukaan meistä ei mässäillyt väkivallalla.
Emme kai koskaan sanoneet: "Tämä raakuus pitää näyttää."
Oli päinvastoin.
Annan kaikki rahani! - Pää kiinni!
Ei! - Pää kiinni!
Ei, älä! - Housut pois.
Lopeta!
Pyydän, älä!
Ei! - Senkin narttu.
Ei!
Lopeta!
Melfin raiskaus oli hyvin väkivaltainen -
ja järkyttävää katseltavaa.
Siten hänen valintansa olla kertomatta Tonylle -
pisti syvemmin. Näimmehän, mitä hänelle tapahtui.
Mieskö sai lähteä?
Joku pisti todisteet hetkeksi väärään paikkaan tai jotain.
En tiedä, mitä vittua ne torvet tekivät.
Tuleehan kuitenkin oikeudenkäynti? Voin tunnistaa syyllisen.
Se on lakijuttu. Miehen on kai annettava mennä.
Ei voi olla. - Sanon vain, mitä kuulin.
KUUKAUDEN TYÖNTEKIJÄ
Se kuukauden kullinaama on vapaana kaduilla.
Kuka häntä estää? Sinäkö?
Kenet voin panna sen huoranpenikan perään?
Kuka repii hänet riekaleiksi?
Mitä nyt?
Hei. Äläs nyt. Mitä tein?
Älähän nyt.
Jätin käsikirjoituksen lukemisen kesken.
Soitin Davidille ja kysyin: "Miksi?
Miksi satuttaisit Melfiä?
Hän on ainoa, joka yrittää -
tehdä oikein ja olla järjen ääni.
Miksi kohtelet häntä kaltoin?
En voi harmiltani edes lukea loppuun."
"Voisitko vain lukea loppuun, Lorraine?"
Suostuin siihen. Sitten...
Mitä?
Tahdotko sanoa jotain?
En.
Hän sanoo: "En."
Olin kuin puulla päähän lyöty.
Tie haarautuu, ja hän teki valintansa.
Sanotaan se näin.
Hän tiesi, että jos kertoisi raiskauksesta,
kaikki olisi ohi.
Hän ei käynyt koulua 15:tä vuotta -
ryhtyäkseen gangsteriksi.
Väkivaltaisimmissakin jaksoissa -
oli kauneutta.
Eräässä jaksossa tapetaan strippari.
KAUSI 3, JAKSO 6
Jakso kertoo Meadow'sta yliopistossa.
Onko kondomia?
Toinen tyttö on samanikäinen kuin hän.
Sarja aina järkytti jotakuta jollakin.
Tuntuiko hyvältä? Tunnetko nyt olevasi mies?
Pystyimme kokeilemaan rajoja. Teimme katsojien olon epämukavaksi.
Anteeksi vain, mutta emme antaneet mitään varoitusta.
Koko tarkoitus oli yllättää ihmiset ja antaa epämukaviakin tunteita,
jotta niiden kanssa oppii pärjäämään. Se on elämää, ystävät hyvät.
Elämässä ei saa varoituksia siitä, mitä tulee tapahtumaan.
Ralphie pieksee stripparin hengiltä.
Oli nähtävä, kuinka kuvottava ihminen on kyseessä,
jotta ymmärtää, kenen puolella on.
Katsopa itseäsi nyt.
Se oli kiinnostavaa. Välillä yleisö lietsottiin tuntemaan,
että hahmot olivat kuin naapurin hassuja nallekarhuja.
On se niinkin, kunnes on heille velkaa.
Siihen loppuu hassuttelu. Muistutimme ihmisiä välillä siitä.
Tällainen Tony Soprano todella on. - Joko riitti?
Kiitos, T.
Tuo sokeriton paska -
on nimittäin viimeinen ryyppysi.
Luojan nimeen! Äiti! Pyydän, Tony.
Sanoin kirjoittajille, että hän on tappaja.
Hän on hurmuri ja paskiainen.
Hän on monenlainen ääliö.
Kuulostaa ehkä hullulta.
Tonyn on aina oltava huoneen fiksuin.
Iän karttuessa kaikki kuulostaa vähemmän hullulta.
Hän ei ole aina hauska.
Kyseessä on erittäin paha ja väkivaltainen mies.
Otatko kahvia?
En.
Minusta tuntui aina siltä, että ilman realismiakin -
hän heijasti todellisuutta.
Tony mietti liikaa ja murehti.
Hänelle tapahtui jotakin, mitä hän ei hallinnut.
Ilman paniikkikohtauksia -
hän ei olisi mennyt kallonkutistajalle.
Aikani ei riitä näihin pirun kohtauksiin.
Pärjäsit hyvin kuukausia.
Hän ei voinut riskeerata kaatumista jenginsä edessä.
Selvästikin siihen kytkeytyi paljon.
Hän oli masentunut, eikä käsittänyt sitä.
Hänellä oli paljon tiedostamattomia pelkoja.
Onko sinulla epävarmuuksia elannostasi?
On.
Olen kuin surullinen pelle, joka ulkoisesti nauraa,
mutta itkee sisimmässään.
Väsyttää edes puhua siitä.
Siltä minusta tuntuu. Olen käynyt terapiassa paljon.
Psykiatri ei koskaan pistä asiakasta vastuuseen.
Se on aina häirinnyt minua vähän. Aina on sellaista.
Ai kyse onkin vanhemmistani? On ymmärrettävä heitä.
Minuako ei voi syyttää? - Haloo?
Teoriassa terapian tarkoitus on kehittää ihmistä henkilönä.
Anna kuulua. - Tonysta se teki paremman mafioson.
Hän osasi huomioida toisten tunteet -
20 tai 30 sekunnin ajan.
Tahdomme vain, että puhut hänelle.
Onhan hän setäsi. Suostuisit. - Niin.
Sarjassa Livia sanoo, että psykiatria...
Se on pelkkä juutalaisjuoni.
Siten äitini puhui psykiatriasta. He eivät tienneet siitä mitään.
Melfi.
Minulle oli tärkeää, että hän on italialainen.
Mistä päin saapasta tulet? - Olen tri Melfi.
Isäni suku on Casertasta.
Avellinosta.
Äitini olisi tykännyt, jos menisimme yhteen.
Hän ei ole liian pakottava -
eikä kovin myötätuntoinenkaan.
Mitä yhteistä on jokaisella naisella, äidilläsi,
vaimollasi ja tyttärelläsi?
He hyppivät nenälleni.
Melfi perustuu psykologiini.
Tapasin häntä silloin. - Ymmärsin kyllä.
He ovat italialaisia.
Ehkä puhumalla suusi puhtaaksi minulle keskustelet heille.
Taisin alkaa tajuta, mitä tein siellä.
Tavoittelin äitiä.
Terapiassako?
Hänen kanssaan. - Vai niin.
Tavoittelin hänestä uutta äitiä. - Mitä?
Siten Tonykin teki.
Teit minusta kaiken sen, mitä kaipaat -
vaimoltasi ja äidiltäsi.
Saat minut kuulostamaan surkealta mammanpojalta.
Olen mies.
Kun nyt istumme tässä psykiatrin toimistossa -
analysoimassa hahmoja... Hän tarvitsi äidin.
Äiti?
Tonyn äiti oli mielipuoli.
Tiedäthän hyvät koruni? - Sait ne isältä.
Osa niistä oli suoraan Cartierin ikkunalta.
Annoin kaikki Josephine-serkullesi.
Mitä pirua? Ne hyvät korutko? - Hän aina ihaili niitä.
Minusta he ovat samanlaisia. Siitä konflikti tulee.
Annoit serkulle ne pirun sormukset.
Minä sain värisevän tuolin! - Vaimosi ei...
Tony yritti. Italialaiselle äiti on äiti,
mutta hän tiesi, mikä Tonyyn puree eikä antanut armoa.
Enää et vahingoita vakavasti itseäsi -
etkä lastenlastesi perintöä. Yksinelosi loppuu nyt.
En lähde hoitokotiin. - Sitten lähden oikeuteen.
Saat lakimiehen niskaasi.
Pakotan sinut sinne. - Tapa minut tähän.
Antaa tulla.
Ota kinkkuveitsi ja puukota minut.
Tähän näin. Ole kiltti!
Se sattuisi vähemmän kuin tuo, mitä juuri sanoit.
Tunnen loistaviakin vanhuksia!
Livia oli monen asian kiteytymä,
vaikka David tai muut eivät olisi nähneet.
Livia oli kiteytymä. - Kirjoittajilla oli yhteistä.
Kaikilla meillä oli samanlainen äiti.
Suhteeni äitiini oli kauhea. Voisin tiivistää hänet lyhyesti.
Hän oli perheemme kallio.
Isäni kuoli torstaina. Maanantaiaamuna -
äiti jatkoi töitä viiden lapsen kanssa. Luoja siunatkoon.
Suhteemme ei vain ollut hyvä.
Kun pääsin New Yorkin yliopistoon, soitin äidille.
Sanoin: "Äiti, pääsin NYU:hun." Asuin silloin omillani. Äiti sanoi:
"Kestät kuusi kuukautta." Sanoin: "Kiva, kiitti."
Kun pääsin lakikouluun, soitin ja sanoin:
"Äiti, pääsin lakikouluun."
Hän sanoi: "Linnunaivosi ovat taas laukalla."
Valitsin sarjaan asioita,
kuten äidin luona vierailun. Äitini asui hoitokodissa.
Kuka siellä? - Minä, äiti.
Kirottu naapurin rouva laski vettä toistamiseen.
Ja taas.
Se teki äitini hulluksi.
Riittää jo! Paljonko vettä voi tarvita?
Vesi juoksee koko päivän.
Vettä, vettä, vettä.
Asun Gunga Dinin naapurissa.
Se ei ole sepitettä. Kaikki perustuu aitoon elämäämme.
Kaikki alkoi Davidin elämästä, mutta tunnistimme samoja pulmia,
naurettavuuksia, murheenkryynejä ja muuta.
Ne sopivat Davidille ja Tony Sopranolle.
Se oli osa sarjaa.
Kun olin 8- tai 9-vuotias,
kävimme Belmontin rannalla New Jerseyssä.
Menimme jonnekin myöhään ja laskeuduimme portaita.
Isäni kaatui ja hänen housunsa repesivät.
Äitini nauroi hulluna.
Siitäkin tuli juttu. Useimmat eivät tajunneet.
"Mille hän nauraa? Onpa ilkeää."
Nancy sanoi vaimolleni Deniselle ensimmäisellä kaudella:
"Kai esittämäni otus on kuollut?"
Äidilläsi on vähintäänkin se,
mitä kutsumme epävakaaksi persoonallisuudeksi.
Hänenlaisilleen ainoa todellisuus muodostuu omista fobioista.
Todellinen maailma ja aidot ihmiset ovat toissijaisia.
Heillä ei ole rakkautta eikä myötätuntoa.
Elokuvan käsikirjoituksessa -
ja ensimmäisen kauden viimeisessä jaksossa -
Melfi aikoi sanoa, että Tonyn äiti haluaa tappaa hänet.
Senkin kiero ämmä, puhumme tässä äidistäni.
Tony menee hoitokotiin,
tarttuu tyynyyn -
ja tukehduttaa äitinsä. Siten elokuva meni.
Siten sarjankin piti mennä,
mutta Nancyllä oli keuhkosyöpä ja keuhkolaajentuma.
Lopun lähestyessä hän sanoi: "David, pidä minut vain töissä."
Äitisi sai kohtauksen. - Se muutti koko tarinan.
Kohtauksenko?
Eiliset TV-uutiset järkyttivät häntä.
Eihän se minulle kuulu, mutta niin kävi. Ensihoitajat...
Elän pitkään ja onnellisesti. Sinusta en voi sanoa samaa.
Enempää et sano! - Aijaa?
Pysykää liikkeessä.
Tein parhaani vuoksesi, ja yritit likvidoida minut!
Hän ei ymmärrä.
Hän hymyilee! Katsokaa vaikka.
Katsokaa tuota ilmeilyä. Hän hymyilee!
Tänne sieltä. - Päästäkää irti!
Pidimme Nancyn töissä.
Aina ei mennyt täydellisesti, mutta tein parhaani.
Tiedän, että kukaan teistä ei pitänyt, kun yritin neuvoa.
Vauvat ovat elukoita, aivan kuten koirat.
Jonkun on opetettava oikea ja väärä.
KUOLINILMOITUS
Hän ei elänyt kovin kauaa.
Hän oli mainio.
Ihmiset rakastivat Liviaa. Hänessä oli potkua.
En tiedä, kuinka tuhannesti kuulin, että:
"Hän on ihan kuin isoäitini! Hän on ihan kuin tätini!"
Toisaalta oli oma äitini, johon hän perustui -
ja jonka arvelin elävän omissa maailmoissaan -
toisessa universumissa.
Ihmisillä on äitiongelmia. En luullut olevani ainoa,
mutta mietin todella, että äitini elää toisessa ulottuvuudessa.
Oli kyse hänen peloistaan ja ahdistuksestaan.
En ymmärtänyt silloin, mitä opin vasta vuosia myöhemmin.
Asuin Kaliforniassa. Puhuin äidilleni puhelimessa.
Hänen elämänsä oli lopuillaan. Puhuimme isoisästäni.
Äiti sanoi: "Ei hän tarkoittanut loukata Louise-tätiä."
Kysyin: "Mitä tarkoitat?"
Hän sanoi: "Hän potkaisi Louisea, vaikka ei tarkoittanut."
Kysyin: "Miten niin potkaisi?"
Hän sanoi: "Hän potkaisi Louisea vaginaan."
Kysyin: "Mitä?"
Hän sanoi: "Hän potkaisi Louisea vaginaan."
Kysyin: "Mistä oli kyse?"
"En tiedä. Louisen häät olivat seuraavana päivänä,
ja isoisäsi suuttui."
Mietin vain,
että asiat alkoivat käydä järkeen.
Muistan äitini huutaneen painajaisunessa:
"Pistä housut takaisin jalkaan! Älä, isä!"
Minulla ei ole todisteita, mutta hän oli paha mies,
kuten myös isäni isä.
Osa heistä oli eteläisestä Italiasta.
Tulin Hollywoodiin tekemään elokuvia,
mutta harhauduin TV-puolelle ja ryhdyin kirjoittajaksi -
omien heikkouksieni takia, kuten itse sanoisin.
Ohjaaminen alkoi pelottaa minua, ja pelissä oli rahaa.
SOPRANOS
Sarjan toisen kauden aikaan lounastin elokuvavälittäjäni kanssa,
ja hän sanoi:
"Tahdon selventää, että olet nyt tavaramerkki.
Sanon tämän, koska nyt voit tehdä kaikki haluamasi elokuvat."
Moni olisi varmaan lopettanut saman tien.
Ehkä olisi pitänytkin,
mutta rakastin Sopranosin tekemistä, joten sitä minä jatkoin.
Aina on puhetta maailman rakentamisesta.
Mitä enemmän Sopranosia tein,
sitä vähemmän pystyin katsomaan mitään muuta.
Ne eivät käyneet järkeeni.
Ne tapahtuivat eri maailmassa kuin missä minä olin.
Siellä eivät eläneet vain hahmoni, vaan minä myös.
Kyse on aina hahmoista. - Mitä nyt?
Tarina syntyy niistä hahmoista -
siinä pienessä maailmassa.
Kerta toisensa jälkeen -
joka hahmo solmi sopimuksen paholaisen kanssa.
Sanoin, että teemoja ovat raha ja kuolema.
Miksi meidän pitää hävittää ruumis? - Nytkö alat kysellä?
Kaikki tekivät kaupat paholaisen kanssa.
Oli eräs perimätön velka.
Voinko keskeyttää?
Melfi asioi paholaisen kanssa.
En tiedä, minne tarina menee,
mutta käsitellään pikaisesti muutama eettinen sääntö.
Täällä kertomasi on luottamuksellista,
paitsi jos kuulen,
että on tapahtunut vaikkapa murha.
En väitä, että niin kävisi, mutta jos potilaani kertoisi -
tarinan jonkun loukkaantumisesta,
minun täytyisi kertoa viranomaisille.
"Pitäisikö minun mennä poliisille?" - Periaatteessa.
"Periaatteessa."
En tiedä, miten hänen kanssaan kävi. Sanoinpa vain.
Eikö se ole diili paholaisen kanssa? - Tässä.
Hän on hyvä mies ja isä.
Sanoit, että hän on masentunut rikollinen,
jolla on taipumus suuttua ja pettää.
Sellainenko sinusta on hyvä mies?
Carmela oli naimisissa paholaisen kanssa.
Carmela nai hänet ja pysyi suhteessa.
Voit lähteä nyt tai jäädä kuulemaan sanottavani.
Sinun on luotettava vaistoosi ja harkittava hänen jättämistään.
Et koskaan voi tuntea tyytyväisyyttä itseesi.
Et koskaan kukista syyllisyyden ja häpeän tunteita,
joista puhuit, jos olet hänen kumppaninsa.
Jättäisinkö hänet?
Ota vain lapset tai se, mitä heistä on jäljellä, ja lähde.
Pappini sanoi, että pitäisi yrittää yhteistyötä.
Auttaisin olemaan parempi mies. - Kuinka se sujuu?
Carmelalle sanottiin: "Ota lapsesi ja lähde heti."
Vanha psykiatri oli ainoa henkilö,
joka koko sarjassa puhui asiasta totta.
Tony.
En pyydä maksua, koska en kelpuuta verirahoja.
Onnea. - Sinäkään et voi.
Kiitos.
Ainakaan et voi sanoa,
etteikö sinulle olisi sanottu.
"Elät hänen verirahoillaan."
Mitä sinä teit?
"Ota lapsesi ja lähde heti." - Tämä on sinulle.
Luoja. - Viikkomme sujuu mallikkaasti.
Carmela ei tehnyt sitä. - Millainen auto!
On kiintoisaa,
miten hänenlaisensa joutuu torjumaan totuutta -
ja mitä hän sepittää itselleen voidakseen hyväksyä asiat.
Uskon, että hän tiesi kaikesta tapahtuvasta -
edes jollain tasolla.
Jos Tony on paholainen, millainen sopimus tulee?
Tony teki oman sopimuksensa.
Oikeastaan Tony vain edustaa paholaista -
tai miten sen nyt ottaa.
Hän ei ollut iloinen sopimuksestaan. Siltä minusta usein tuntui.
Sanottiin: "Hän sietäisi saada rangaistuksen."
Vastasin aina: "Sitä kaveria rangaistaan päivittäin.
Ettekö nähneet hänen surkeuttaan kaikkina näinä vuosina?"
Hän kamppailee. Hän ei usko jumaliin eikä hallitukseen.
Hra Soprano itse suostui tulemaan.
Hän uskoo vain omaan kunniakoodiinsa.
Agentti Harris taisi jo selventää, että haluamme kuulla teiltä jotakin.
Se kunniakoodi leviää käsiin.
Mistä tapaamisista puhut? Kenen kanssa? Kristus, Livia.
Kaikkien! Raymond, Larry...
Onko kolmen caponi äidit hänen luonaan?
Jos puhut totta, Livia, tiedät, että minä...
Olenhan pomo, Kristus sentään.
Jos en toimi, väkivalloin tai ilman...
Minun täytyy.
Nyt kuolet, runkkari.
Hänellä ei ole enää muuta. Hän etsiskelee, mutta ei...
Luulen, että iso osa Amerikkaa etsii samoin.
Asioita voi ostaa. Kaikkea voi tehdä, mutta ydin oli poissa.
Mielessään hän yrittää aina tehdä oikein,
mutta se aika lailla sotkee kaikkien muiden elämät.
Hän yrittää aina tehdä oikein, mutta ei oikeasti koskaan tee.
Hän räjäytti kaverinsa ravintolan, jotta estäisi siellä tehtävän iskun.
Hän luulee tekevänsä oikein, mutta homma karkaa käsistä -
ja pilaa kaikkien elämät.
Mitä hemmettiä teet? - Katso minua silmiin.
Sano, että et tehnyt mestalleni mitään.
Sarja syveni, mitä pidempään jatkui.
En polttanut ravintolaasi.
Mielestäni Jim teki paljon sen eteen.
Vannon kautta äitini.
Jimmyssä oli taikaa.
Mielestäni se taika levisi.
HBO:N ENTINEN TOIMITUSJOHTAJA
Se vaikutti kaikkiin,
myös henkilöstöön, kuten ohjaajiin, kirjoittajiin ja näyttelijöihin.
Onpa hiljaista.
Se oli aina mahtavaa alusta loppuun.
No niin, tausta. Kuvataan!
Hänen kanssaan se oli aina kuin leikkiä.
Leikimme kuin lapset. "Ole sinä äiti. Minä olen isi."
Aivan. - Niin helppoa ja huoletonta se oli.
22, otto 8, kohdasta A.
Kuvataan!
Siitä vain. Sano taas, että kuulostan vaimoltasi.
Siitä vain.
Hän aina pelleili.
Hän lähetti minulle lentosuukkoja ja riisui vaatteitaan.
Hän oli sekopää.
No niin. - Hetkinen.
Siitä vain. Sano taas, että kuulostan vaimoltasi.
Sinä, minä.
Hän oli hyvä ryhmälle. Hän nauratti heitä.
Hän antoi kaikille näyttelijöille 30 000 dollaria.
Sen neuvottelun jälkeenkö? Hän piti puoliaan,
ja HBO maksoi hänelle miljoonan per jakso.
Niin.
Kun Jim sai tarjouksen, emme tienneet, mitä oli pelissä.
Emme osanneet neuvotella.
Se kai tuntui hänestä kamalalta.
Hän kutsui jokaisen vuorotellen vaunuunsa -
ja antoi kaikille 30 000 dollarin sekin.
Mitä?
Minä en koskaan saanut 30 000:ta dollaria.
Tässä kohtaa haastattelenkin sinua. En tiedä siitä mitään.
Antoiko hän rahaa näyttelijöille? - Antoi.
Se kuulostaa hänen tapaiseltaan.
Hän oli hyväsydäminen ja kiltti mies,
joka huolehti ystävistään.
Hän oli antelias ihminen.
Hänestä kai tuntui, että HBO vedätti heitä.
Hän tahtoi hyvittää sen jotenkin ja auttaa.
Luulen, että hän myös katui vähän niitä päiviä,
kun ei ilmaantunut töihin ja muut olivat valmiina.
"Missä Jim on?"
Kaikki me juhlimme ja pidimme hiton hauskaa.
Saattoi olla aamuja,
joina kaikkien meistä oli vaikeampaa nousta sängystä.
Jim ei ollut ainoa.
Emme alkaneet huolestua vain kustannuksista.
Mietimme, mikä hänellä on.
Lopulta hänen oli suostuttava siihen,
että vähensimme hänen palkkiotaan poissaolojen mukaan.
Vähennys oli 100 000 per päivä. - No niin. Valmistaudutaan. Alex.
Jim ei tainnut tietää tai osannut odottaa,
kuinka haastavaa oli olla sarjan päätähti.
En aavistanut yhtään.
Lähdin mukaan leveästi hymyillen, mutta sainkin tällin kasvoihin.
Sanoin: "On keksittävä keino selvitä."
En osannut valmistautua.
Työt alkoivat yleensä maanantaiaamuna klo 5.30 tai 6.00, joskus aiemmin.
Työtä jatkui 14 tuntia. Sitten näyttelijöillä oli 12 tuntia vapaata.
Seuraava aloitus oli klo 8. Vuoro loppui klo 22.
Seuraava vuoro alkoi klo 10, ja loppui klo 24.
Kotiin palattua oli opeteltava ulkoa noin kahdeksan sivua -
ja viitisen kohtausta huomista varten.
Perjantaina saattoi venähtää.
Lopetimme yleensä vasta klo 2.00 tai 3.00.
Joskus näimme lauantain auringonnousun.
Maanantaiaamuna sama alkoi taas.
Hän varmaan löi hanskat tiskiin joka toinen päivä,
ehkä joka päivä.
Joka toinen päivä kävimme baarissa -
ja keskustelimme samat asiat.
Joimme itsemme humalaan ja puhuimme: "Minulle riittää.
En voi... En enää palaa."
Sanoin siihen: "100 ihmistä luottaa sinuun."
Hän sanoi: "No, olkoon."
Yleensä hän palasi.
Muutaman kerran hän katosi pariksi päiväksi.
Työ rasitti häntä.
Kuvataan!
Kerron jotain, mistä et pidä.
Hitto. Pistäkää poikki. - Poikki.
Tämä vitun kohtaus...
Hän sanoi joutuvansa haitallisiin tilanteisiin.
Ne kuulemma haittasivat. - Tiedätkö mitä?
Hän kärsi niistä.
KAUSI 3, JAKSO 12
Olet seko. - Pyysin vain ystävällisyyttä.
Tule tänne.
Kuuntele minua tarkkaan.
Ei tule soittoja, ei mitään. Jos näet minut kadulla, mene toiselle.
Olet vaarallinen pirulainen. En tahdo sinua elämääni.
Ei. Älä mene!
Soitan vaimollesi!
Mitä sanoit?
Lähden Kolumbiaan. Kerron tyttärellesi meistä.
Käytin joitakin asioita suuttuakseni. Niitä olivat -
unenpuute.
Se vituttaa loputtomasti.
Kahtena yönä voi nukkua kolmisen tuntia -
ennen väkivaltakohtausta.
Silloin vituttaa joka asia, mitä kukaan tekee.
Nyt kuuntelet.
Lähestypä vaimoani tai perhettäni, niin tapan sinut.
Käsitätkö? Minä tapan sinut.
Tapa vain, mulkku.
Tein outoja asioita. Löin pääni paikkoihin.
Sitä tekee kaiken, minkä voi.
Voi laittaa vaikka kiven kenkään -
ja kävellä siten koko päivän. Se on hassua, mutta toimii.
Siitä suuttuu.
Pikkuhiljaa mahdollisuuksia aukeaa, mutta minun täytyy olla yksin.
En ole sellainen jutustelija, jos pian on toimittava.
Join kuusi kuppia kahvia.
En suosittele sitä kenellekään, mutta siitä suuttuu.
Tein mitä vain asennoituakseni oikein,
kunhan se ei satuttanut ketään.
Vitun kusipää ämmä!
Jumalauta, Tony!
Valmiina ollaan.
No niin. - Hienoa.
Hän valmistautui kohtaukseen hakkaamalla autoa niin,
että ruhjoi rystysensä.
Hänen oli tehtävä itselleen siten.
Kun Jimin oli tapettava vasikka, hän todella loukkasi kätensä -
siihen köyteen tai mikä se olikaan.
Hän oli todella paneutunut siihen, että hahmo olisi uskottava.
Jos ei ole erittäin tarkkana, työasiat seuraavat kotiin.
Näyttelijälle se ei aina ole hyvä.
Luulen, että se saattoi rasittaa häntä.
Kerroit hänen sanoneen, että se oli vaikeaa.
Hän siis itse sanoi sen. - Kyllä.
Tietyssä mielessä viisastelen vain,
koska selvästikin oli muitakin asioita.
Hänellä oli oma elämänsä. - Aivan.
Hänellä oli ongelmia, jotka ovat nykyään hyvin tiedossa.
Ne olivat silloin ajankohtaisia.
Miten sellaisesta kuvauksesta tokenee?
Juomalla. En tiedä.
Teimme hänelle väliintulon asunnollani New Yorkissa.
Yritimme saada hänet -
laitokseen kuntoutumaan.
Välillämme oli silloin paljon kitkaa.
Huijasimme sanomalla, että kutsun Jimmyn,
jotta voimme puhdistaa välimme.
Sitten hän saapui.
Edellisenä päivänä harjoittelimme koko jutun.
Hänen siskonsa ja kaikki olivat paikalla. Jim saapui -
ja näki kaikkien istuvan siellä. Hän sanoi: "Vitut."
Hän vain käveli pois. Kaikki kutsuivat: "Jimmy!"
Hän kääntyi puoleeni ja sanoi: "Anna potkut."
Sitten hän lähti.
PUHUKAA KESKISORMELLE
GANDOLFINI KÄY YKKÖSFANINSA KIMPPUUN!
Jimillä oli omat haasteensa, kuten meillä kaikilla.
Hänen elämänsä muuttui dramaattisesti sarjan edetessä.
Rauhoitu, kamu.
Painu helvettiin luotani. Kuuletko?
Kuulen. Rauhoitu.
Pistän naamasi uuteen uskoon!
Suhteellisen pienestä näyttelijästä tuli -
valtava ja hyvin tunnistettava tähti.
Se oli hänelle vähän outoa.
Yksityisyys karisi.
Hän oli valokeilassa, meni minne hyvänsä.
Hän ei sulautunut joukkoon.
Lopeta. Lapseni on täällä. - Karkki vai kepponen!
Hän ei ollut kuin Tony Soprano.
Hän oli rento.
Hän käytti Birkenstockeja ja piti Green Daystä ja AC/DC:stä.
GANDOLFINI LEIKKII FANIN KOIRAN KANSSA
Mitä rotua? - Chihupommi.
On outoa, että moni ihailee Tonya kuin roolimallia. Se on pelottavaa.
Hänestä kai tuntui,
että häntä pidetään Tonyna, vaikka hän ei ole.
Hän on hyvä tyyppi ja monitahoinen.
Tahdotko sanoa jotakin, James? - Voisi sanoa...
En ole varma tästä, mutta ehkä hän oli kuin Tony enemmän -
kuin halusi myöntää. Se oli hänelle liian helppoa.
Voinko kertoa jotakin? - Älä esitä, että saan valita.
Kuluneena vuonna olen unelmoinut.
Minulla on fantasioita, ja rakastan Furiota.
Hän puhui sinulle. Voi sinua raukkaa!
Hän teki oloni tärkeäksi!
Kysyit vasta, mitä Irinan serkulla on ja sinulla ei.
Mietin sitä. Kysymys oli aika saatanan hyvä.
On hän ihan seksikäs siihen nähden, mikä on. Kyse ei ole siitä.
Hänelle voin puhua, koska hänellä on sanottavaa!
Minä olen tässä nyt. Minullakin on sanottavaa!
Mitä muuta kuin "tuo ne vitun tuolit" ja "allekirjoita testamentti"?
Hän on aikuinen nainen, jota elämä on potkinut.
Hän on ollut omillaan ja kamppaillut.
Toisin kuin minä, niinkö?
Kukas vittu näin halusi järjestää?
Kukas vittu siitä mankui ja mourusi?
Kuka kielsi minulta kiinteistöalan? - Istu sinä vain perseelläsi.
Näprää ilmastointia, nalkuta ja vongu -
minkä ikinä minulle jaksat!
Vongu papillesi! Vitut!
Sanotaan, että sarja synkkeni. No, hän synkkeni.
"Minä olen ylösnousemus.
Minä olen elämä", Herra sanoo.
"Joka uskoo minuun, saa elää -
kuoltuaankin."
KUUDEN VUODEN PÄÄSTÄ SARJAN LOPUTTUA -
GANDOLFINI KUOLI SYDÄNKOHTAUKSEEN 51-VUOTIAANA.
"Eikä yksikään, joka elää ja uskoo minuun,
kuole koskaan."
Jim, jos taivas on olemassa, mitä tahtoisit kuulla Jumalalta,
kun saavut porteille?
Tuuraa sinä hetki. Palaan pian.
Ei, ei. - Siinä se.
Noin se on. - Ei.
Älä kehtaa perua.
Olkoon. - Tuo oli liian hyvä.
Miettikääpä mahdollisuuksia.
Vuosia sarjan päättymisen jälkeen hänen edustajansa soitti minulle.
Hän sanoi...
En tarkoita, että hän oli tyly, mutta hän oli hyvin suorasanainen.
Yllätyitkö? - En.
Rakas Jimmy,
perheesi pyysi minua puhumaan tilaisuudessasi.
Se on kunnia, ja olen liikuttunut.
Yritin laatia perinteisen muistopuheen,
mutta se oli kuin huonoa TV:tä.
Siksi kirjoitin sinulle kirjeen. Täällä on kuitenkin yleisöä,
joten kokeillaan aloittaa hauskasti.
Eräänä päivänä kuvasimme kohtausta, jonka kuvauksen mukaan -
Tony avaa oven vihaisena, sulkee sen -
ja alkaa sitten puhua.
Kamerat kuvasivat. Avasit jääkaapin oven.
Paiskasit sen lujaa. Jatkoit paiskomista.
Paiskoit jääkaappia apinan raivolla. Lopulta meidän piti pistää poikki.
Muistan sinun sanoneen: "Tämä rooli -
vie minut näihin tilanteisiin ja pistää tekemään asioita.
Se on niin synkkää." Muistan sanoneeni:
"Käskinkö tuhota jääkaapin?
Lukiko käsikirjoituksessa 'Tony tuhoaa jääkaapin'?
Siinä lukee, että Tony sulkee oven vihaisesti.
Siten siinä lukee. Sinä tuhosit jääkaapin."
Toinen mieleen palaava muisto sinusta on,
kun kuvasimme hyvin kuumana kesänä New Jerseyn kosteudessa.
Istuit alumiinisella rantatuolilla -
kylmä liina päässäsi.
Sydämeni täyttyi rakkaudesta.
Tiesin olevani oikeassa paikassa,
koska -
sanoin: "Näin tuollaista viimeksi, kun isäni teki noin.
Italialaiset setäni tekivät samoin,
kuten myös italialainen isoisäni tässä New Jerseyn paahteessa."
Olin ylpeä alkuperästämme.
Ylpeys perinteistämme täytti minut, kun näin sinut siten.
Vaikka olen sinua vanhempi, minusta tuntui aina,
että olemme veljiä.
Puhutaan myös siitä kolmannesta kaverista,
joka välissämme oli.
Aina kysellään, miksi rakastimme Tony Sopranoa,
vaikka hän oli mulkero?"
Teoriani on, että he näkivät pienen pojan.
He rakastivat poikaa ja aistivat hänen rakkautensa ja kipunsa.
Sinä toit kaiken sen.
Uudestaan. - Otetaan vielä.
Kun työskentelit Jimin kanssa ja kirjoitit Tonyn hahmoa,
näitkö Tonyssa puolia itsestäsi?
Loppua kohden aloin nähdä.
Aloin nähdä, että olimme yhdistyneet jollakin oudolla tapaa.
Oli kaksi Davidia.
Hän osasi olla helvetin hauska.
Hän osasi olla todella loistava.
Toisaalta hän -
sai toiset tietoisesti tuntemaan -
osallisuutta hänen kurjuuteensa, sellaiseen alakuloon.
Tuntui, että häntä oli ilahdutettava tai sellaista.
Sitä ei tapahtuisi.
Kolmas kausi alkoi, enkä palannut.
En viihtynyt.
Minulle jutusta tuli kuin myrkkyä.
Jätimme huoneen vain mennäksemme kuvauspaikalle,
jossa oli omanlaisensa uuvuttava kauhu.
Työtä oli paljon. Täytyi vain olla paikalla.
Omille ajatuksille ei oikein ollut paikkaa.
Lopulta olin muissa maailmoissa. Hän tiesi ja oli vihainen.
Tein pari isoa virhettä.
Kun hän antoi minulle potkut,
olimme siinä... Se oli kamalaa.
Olin syyllinen kaikkeen, mistä David minua syytti.
Keskeytin hänet, kun hän keskusteli muiden kanssa.
Se oli yksi asia. Tein muutamaakin ikävää asiaa.
Lopulta se tuli minun ja Davidin väliin.
On osattava käyttäytyä.
On käyttäydyttävä. Hän on hyvin järjestelmällinen.
Hän käyttäytyy viileästi ja tietää tarkkaan,
mikä hänestä on soveliasta ja mikä ei.
Mielestäni -
varmaankin muutuin -
sopivaksi siihen äitikategoriaan.
Olin hänelle kuin musta-aukko.
Kirjoittajien huoneessa tehdään yhteistyötä,
mutta näkemys on sinun. Tuliko siitä jännitettä?
Sanotaanpa näin. Joskus todella suutuin,
koska kukaan ei keksinyt mitään.
Niiden aikojen jälkeen olen miettinyt:
"Ehkä se johtuu siitä, että torjuin kaiken.
Siksi he lopettivat."
Tuo asenteesi -
selittää paljolti sen, miksi olet tehokas johtaja,
mutta kaikilla on vikansa, jopa sinulla.
Seitsemästä kuolemansynnistä sinulla on ylpeys.
David on hyvin taipumaton,
mutta mielestäni osaltaan on oltava säälimätön ja armoton,
jotta voi suojella taidetta.
Se pätee jokaiseen taiteen muotoon.
Kaikella kunnioituksella,
et käsitä mitään siitä, millaista on olla ykkönen.
Jokainen teko vaikuttaa kaikkeen,
joka helvetin asiaan. Sitä tuskin kestää,
ja päivän päätteeksi on aivan yksin kaiken kanssa.
Hänellä oli valtavat paineet.
Siinä täytyy -
asettaa rima todella korkealle ja vielä ylittää se joka vuosi.
Ei ole kehityttävä ainoastaan tyydyttääkseen katsojat.
On oltava parempaa ja erikoisempaa.
Miettikää hänen ottamiaan riskejä.
Hän oli eriskummallinen ja utelias.
Entä jos teemme näin? - Taitaisin haluta kotiin.
On muutama tinkimätön ehto. - Kuten?
Et saa pitää hevostasi täällä. - Miksi en?
Vitsailetko? Se haisee ja paskantaa joka paikkaan.
Siivoan sen sotkut. - Sanot aina noin.
Kyse oli yhden miehen tunteista ja mielikuvituksesta.
Tiesimme, että jos halusi muuttaa sanankaan dialogista,
vastassa oli "soitto pääsylinterille".
Siten hänet nimesimme. -"Pääsylinteri"?
Pääsylinteri oli jossakin torninsa huipulla.
Odotimme kuulevamme sanaa. "Käy. Hän suostui."
"Ei käy. Jätetään ennalleen." Hän välitti.
Projekti oli hänen. - Aivan.
Olimme siellä palvellaksemme hänen projektiaan.
Kaikki katseet tänne! - Siihen meidät palkattiin.
Halaa vain.
KAIKKI TARVITSEVAT SANKARIN
David asetti korkeimman standardin.
Se piinasi häntä. Hän ei ikinä ollut tyytyväinen työhön.
Hän oli niitä ihmisiä.
David, nauttisit siitä.
No niin, kamu. Onnittelut, David.
Terve vain. Kiitos.
Hauska nähdä sinua. Hyvinkö sujuu? - Juu.
VUODEN 2023 LOKAKUUSSA DAVID CHASE PÄÄSI NEW JERSEYN HALL OF FAMEEN.
Noin parin vuosikymmenen välein -
tulee joku, joka muuttaa pelin hengen.
Newjerseyläisenä olossa parasta on se,
että pääsemme aina yllättämään.
Olemme periksiantamattomia, kekseliäitä -
ja toiveikkaita romantikkoja haitaksi asti.
Itsetuhoisia vastarannan kiiskiäkin osaamme olla.
Sellaisesta minä pidän.
Vaihda lihani schwarzwaldin kinkkuun.
Vittu, mitä unia. Jeesus Kristus.
Tahdon jutella unista. - Sopiihan se.
Unet ja elokuvat ovat läheisiä.
Tästä huoneesta voi lähteä mihin vain silmänräpäyksessä.
Aivan vapaasti. - Niin.
Napatkaa hänet!
Hyväksy se, Ton. Kohtaat totuuden ennemmin tai myöhemmin.
En tahdo kuulla sitä. - Kuulet kuitenkin.
Näin pitkään unia, joissa olin murhannut jonkun.
Havahduin sen painoon liian myöhään.
Sanoin itselleni unessa: "Miksi teit sen?
Haaskasit kaiken. Loppusi koittaa.
Miksi helvetissä teit sen?"
Jatketaan uutisilla.
Tahdotko viedä sen koeajelulle?
Kiinnostavaa Sopranosin unissa on se, millainen hahmon pitäisi olla.
Hänen pitäisi voida hallita. - Aivan.
Uniaan ei voi koskaan hallita. - Ei koskaan.
KAUSI 6, JAKSO 2
Mitä Tony yritti saavuttaa Kevin Finnerty -unessa?
Mitä perhanaa?
Eihän tämä ole lompakkoni. Ei.
Hän mietti: "Kuka olen ja mihin menossa?"
Hän oli kauhuissaan.
Tonyn ratkaiseva vika mafiosona on, että hänellä oli omatunto.
Meistä on jo vaikuttavaa, että seurassamme on mies,
jonka myyntitiimi nappasi pääpotin 12 kertaa peräjälkeen.
Ei se ole kummoinen temppu. Jonkun liipaisinsormi on aina nopeampi.
Kuten David sanoi: "Toisessa elämässä Tony olisi mies,
joka myy puutarhakalusteita valtatien varrella."
Kevin Finnerty oli vaihtoehtoinen versio Tonysta.
Ajattelin, että voisitte auttaa tavoittamaan Finnertyn.
Minulla on hänen lompakkonsa ja salkkunsa, mutta en ole hän.
Kerran me kaikki kuolemme ja olemme sama kuin tuo puu.
Ei ole minua, ei sinua.
Ytimessään hän ymmärtää oikean ja väärän.
Kuten sanottu, on väärällä alalla, jos murehtii sellaista.
Paljon väärää tulee tehtyä.
Näin viime yönä häiriintyneitä houreunia.
Ammuin miehen. Hän oli kaverini.
On kiintoisaa, että terapian avulla Tony pääsi purkamaan asioita.
Minut täytti... - Viha.
Juuri niin. Tiedät kaiken.
Et ole koskaan käsitellyt vihaasi. Katso, mitä se maksoi.
Olet itsesi suurin uhka.
Sellaista on olla ihminen.
Toiset ovat muita itsetuhoisempia.
Se otetaan kuin tabletti.
Myöhemmin sarjaan tuli meskaliini,
joka oli Tonylle keino tutkia suurempia näkymiä.
Tajuan.
Tajuan sen!
Ennen jokaista jaksoa istuimme pöydän ääreen -
ja luimme käsikirjoituksen yhdessä.
Saavuimme aina kysellen: "Selviätkö? Onko tämä viimeinen jaksosi?"
Koskaan ei voinut tietää, kuka olisi mukana -
seuraavissakin jaksoissa. Se oli hysteeristä.
Sanoimme: "Selviän minä."
Pelkäsimme sitä.
Siellä äijät pohtivat: "Kuka onkaan seuraava?"
Muodostui rituaali. Jos sai kutsun lounastaa Davidin kanssa,
oli lirissä.
"Puhelu" pääsylinteriltä.
Hän on kuitenkin pomo.
Näit Tonyssa samaa kuin itsessäsi.
Tarkoitatko johtajuutta?
Ajattelitko, että sinun täytyi... - Ajattelin minä sitä.
Tapoit hänet! - Kun jonkun piti kuolla sarjassa...
Minun piti kertoa näyttelijälle.
Se oli minulle vaikeaa.
Jeesus Kristus.
Monille se otti koville. - Täytyy istua alas.
Tuntuu, että jalat pettävät. - Osa tavallaan lähes aneli.
Sopiiko se, Tony?
Kyse on heidän elannostaan.
Taistelimme Vincent Pastoren, Big Pussyn, puolesta.
"Älä tapa häntä, David. Anna toinen kausi."
Minkäs teet? Tämä on mafiasarja. Ihmisiä pitää hävittää.
Voi paska.
Adriana.
Yritin pitää etäisyyttä siihen.
Mitä hänestä?
FBI.
Mietin, kuten hän: "Pitää hävittää."
Jeesus vitun Kristus.
Kun päätimme, että Adriana alkaa tehdä yhteistyötä -
FBI:n kanssa, se tavallaan hakattiin kuin kiveen.
Jossakin vaiheessa Adriana saisi ikävän lopun.
Hoidan asian.
David pisti minut istumaan ja sanoi: "Kuvaan tämän kahdella tapaa.
Yhdessä versiossa pääset pakoon.
Toisessa versiossa sinut tapetaan.
Todellinen loppu selviää vasta, kun sarja on julkaistu.
Kuvauksissa on ongelmia salassapidon kanssa,
joten kukaan ei saa tietää, mistä on kyse."
Sanoin: "Kuolen, enkä enää ole sarjassa."
Hän vain...
Otin vastaan toisen työn, koska en tiennyt.
Minua pelotti. Hän todella suuttui,
koska nyt sana leviäisi.
Minun oli pakko ottaa se työ. Luulin jääväni iäti työttömäksi.
Tiesin, että Adrianan esittäminen viidessä kaudessa olisi se,
josta minut tunnetaan. Se olisi elämääni.
Tiesin, että stereotypia seuraisi minua aina.
Mietin: "Parempi kai tästä on hyötyä heti."
KAUSI 5, JAKSO 12
Haloo? - Minä täällä.
Jessus. En tiedä, miten sanoa tätä.
Kyse on Christopherista. Hän yritti tehdä itsemurhan.
Luoja, onko hän kunnossa? - On hän.
Hän oli Ramapossa. Ilmeisesti hän veti tabletteja.
Sotilas löysi hänet erään kuppilan vessasta.
Hänet vietiin sairaalaan.
Olen matkalla sinne.
Lähetän Silin hakemaan sinut. Käykö?
Jeesus Kristus.
Vaikka olin surullinen lähdöstäni, olin valmis.
Tiesin, että siten piti olla.
Se oli hankalaa, koska on kyse hahmoista ja näyttelijöistä.
Ei ollut kyse vain Adrianasta, vaan Drea de Matteosta.
David ei halunnut nähdä hänen ampumistaan, koska piti hänestä.
Miksi itket? Hän pärjää kyllä.
En kestänyt nähdä Adrianan ampumista. En olisi voinut katsoa sitä.
Rikoimme sarjan tyyliä.
Kaikkien muiden uhrien kohtalot näki suoraan.
Aloimme puhua siitä. "Miten tämä tulisi tehdä?"
Se ei tapahtuisi luonnostaan.
KUVAAJA
Siksi tarvittiin runollinen siirtymä.
Adriana ei ole vauhko tai aneleva. Hän on enemmänkin...
Kuvataan. - Tähän tapaan.
Kuvataan!
Se oli selvästi haastavin kohtaus, jossa olen esiintynyt.
Drea oli tietysti mahtava. Hän sanoi: "Anna tulla vain.
Kohtaus on selvästi viimeiseni.
Eikö tehdäkin siitä hyvä?"
Sanoin: "Stevie, nyt vedetään.
Olen kusipää ja sinä mafioso. Tartu tukkaani -
ja annetaan mennä."
Ei.
Voi ei.
Tule sieltä. - Ei!
Ole kiltti. - Mihin vittuun pakenet?
Tänne sieltä, lunttu. - Ei! Pyydän.
Ei!
Kun kirjoitin kohtauksen,
käsikirjoituksessa lukee vain, että kuva kulkee taivaalle.
Sieltä kuva palaa kameraan, joka kuvaa Tonya ja Carmelaa -
eri kohtauksessa.
Viimeinen kohtaus on tarkoituksella Tony ja Carmela metsikössä.
Carmela puhuu tontin ostamisesta.
Paikka on upea. - Entä tämä näkymä?
On se 600 000:n väärti. Maanmittaaja tulee tiistaina.
Tony miettii vain Adrianaa.
Joskus herkistyn, kun mietin hahmoa ja hänen kohtaloaan.
Se oli myös loppu Drea de Matteolle.
Hän ei enää näyttelisi meillä.
Oletko kunnossa? - Minäkö? Täysin.
Missä vaiheessa aloit harkita sarjan lopettamista?
Kausia oli seitsemän,
mutta niitä nimitettiin kausiksi 6A ja 6B.
Siten HBO välttyi korottamasta näyttelijöiden palkkioita.
Jos olisi puhuttu seitsemännestä kaudesta,
sopimuksen mukaan korotus olisi ansaittu.
Poikki!
Kaksi vuotta ennen sitä Chris Albrecht sanoi minulle:
"Kannattaa alkaa harkita, miten haluat lopettaa sarjan."
En ollut koskaan ajatellut loppua.
Kun sarja perutaan... En tiedä.
Niinhän useimmille TV-sarjoille käy, vai mitä? Lopulta ne perutaan.
Tässä ei ollut kyse siitä.
Ohjasit ensimmäisen jakson.
Seuraavia et, vaikka kirjoitit ja tuotit ne.
Palasit kuitenkin ohjaamaan viimeisen jakson.
Niin, Alikin eli saman kuvaajan kanssa.
Olimme molemmat kehittyneet. - Niin.
Oli kulunut kymmenen vuotta. - Pitkä aika.
Viimeisessä jaksossa -
puhuimme paljon 2001:stä.
2001: AVARUUSSEIKKAILU
Puhuimme näkökulmasta, joka estyy, kun hahmo astuu kameran eteen.
Astronautti alkaa nähdä itsensä.
Hän pukee avaruuspuvun ja tulee peilin eteen.
Hän kääntyy ja on ilman avaruuspukua.
Lopulta hän syö illallista yksin ja vanhenee.
Hän katsoo taakseen ja näkee itsensä sängyssä -
vanhana miehenä.
Se yksinkertainen tekniikka on aina kiehtonut minua.
Siinä jaksossa...
KAUSI 6, JAKSO 21
...Tony tapaa tuttuja ja kautta koko jakson -
kävelee omaan näkökenttäänsä.
Se sai minut miettimään aikaa -
ja lähestyvää kuolemaa kai.
Herra? Anteeksi.
Jotakin lähestyvää.
Siinä on jotakin mystistä.
Viimeisessä kohtauksessa -
ensimmäinen ajatus, jossa pitäydyin pitkään, oli se,
että Tony palaa Manhattaniin Lincoln Tunnelin läpi.
Hän menisi tapaamiseen ja kohtaisi oman loppunsa.
En tiennyt, olisiko vastassa kuolema, mutta ei se lupaavalta vaikuttanut.
Katsomossa ajattelisi:
"En usko, että hänelle käy hyvin." Ei silti voi tietää.
Kun ajoin pitkin Ocean Boulevardia tullakseni tänne,
näin kuppilan ja mietin:
"Ehkä lopun pitäisi tulla paikassa, jossa he aina syövät."
Hiljaisuutta, kiitos!
Kun sanoin: "Mietin 'Don't Stop Believin' -kappaletta."
Kaikki kysyivät: "Oletko vittu tosissasi?
Koko hemmetin kauden lopussako?"
Kaikki vastustivat sitä.
Sanoin: "Teitte juuri päätöksen puolestani."
Hei. - Hei.
En tehnyt sitä vain ollakseni eri mieltä.
Mikä tänään houkuttelee? - En tiedä.
Mitä enemmän työstin,
sitä enemmän huomioni kiinnittyi laulun tiettyihin sanoihin.
"Leffa pääty ei. Se jatkuu aina vaan."
Olin ihmeissäni.
Jakso muodostaa tietynlaisen kehän.
Tuntuu kuin palattaisiin aloitusjaksoon.
Perääntykää.
Grilli räjähtää. Auto räjähtää.
Kuule. Jos ette pidä rampista, rakennan uuden.
Ehkä puu on syynä.
Jaksojen kehämäisyys iski minuun.
Hei, kersat. Tulkaa tänne.
Tietynlainen tunnelma tuo mieleen elämän toistuvuuden.
Tiettyjen asioiden näkee tapahtuvan kerta toisensa jälkeen.
Toisinaan...
Elämä on hyvää. - Se on usein hyvää.
Kuppilassa keskustelulla on tietty aihe.
Siellä muistellaan paljon. - Niin.
Perheelleni.
Ensimmäisellä kaudella Tony sanoi... - Pienet hetket jäävät mieleen.
Tällaiset...
Hyvät hetket.
Ryhdistäydy.
AJ muistuttaa Tonya siitä. - Keskity hyviin hetkiin.
Älä rupea sarkastiseksi.
Etkö itse sanonut siten? Pitää yrittää muistaa hyviä hetkiä.
Sanoinko? - Joo.
Kai se on sitten totta.
Kohtaus rakentuu kuin pieni pyramidi.
Rakennamme vain.
Paljon näkee tapahtuvan.
Yritetään pysäköidä autoa. On paljon ihmisiä,
paljon hahmoja ja mies, jolla on Members Only -takki.
Mahdollisia uhkia kävelee sisään.
Kuppilakohtaus rakentaa jännitystä. Odotamme jotakin.
Tilasin nämä koko pöydälle.
Sitten kaikki menee pimeäksi. Se oli yhtäkkistä ja outoa.
Se todella yllätti kaikki.
Aloin kysellä kaikilta: "Sammuiko TV:ni?"
Olin Jimin kanssa silloin. Hän sanoi: "Siinäkö se?
Siinäkö se?" Hän ei voinut uskoa.
Eikö Jim tiennyt? - Ei.
Oliko hän vihoissaan?
Hän taisi häkeltyä, kuten kaikki.
Siten se vain meni. "Siinä se.
Tarina loppui."
Mietin itsekseni: "Tämä on niin Davidia.
Juuri näin hän halusi sarjan lopettaa.
Hän ei tahdo kenenkään tietävän, mitä tapahtuu."
Taisin miettiä, että maailma jatkuu.
Vaikka oma loppu tulisi, maailma jatkaa.
Leffa jatkuu.
Lopetus on avoin.
Se on kiintoisaa ja runollista.
Monet ovat sanoneet minulle:
"Tiedän, että tiedät. Mitä todella tapahtui?"
Kymmenen vuotta sarjan lopun jälkeen Vanity Fair teki artikkelin.
He kysyivät minulta:
"Mikä todellinen loppu on? Sinä tiedät."
Sanoin: "Olkoon. Sanotaan tämä suoraan.
Lopussa ohjaaja huusi 'poikki' ja näyttelijät menivät kotiin."
Mitä olisi voinut olla? Tonyn kuolemako?
Koko perheen kuolemako? - Kaikki olivat yhtä mieltä.
Näyttävä loppuratkaisu ei merkitse mitään,
koska 20 minuuttia sen jälkeen sarja unohtuu.
Jos tekee filosofisen lopun -
eli avoimen lopun, joka sarjalle tuli,
show jatkaa eloaan iäti. Kukaan ei ratkaise sitä.
Loppu on se, minkä haluaa sen olevan.
Hän kuoli vanhana.
Joku tuli vessasta ja ampui häntä päähän.
LOPPU IHMETYTTÄÄ
Seisoskelimme viimeistää kertaa juttelemassa siitä.
SARJAN LOPPU... ANTI OLLA!
"En voi uskoa, mitä hittoa katsoin."
TÄTÄKÖ ODOTIMME VUOSIA?
"Mitä tapahtui?" - Mitä jäi käteen?
Käteen jäi jotakin ratkaistavaa.
Miten ratkaisette sen? Katsokaa sarja uudestaan.
Kun tuli valmista, olitko jo tehnyt rauhan asian kanssa?
Olitko surullinen? Tahdoitko tehdä jotakin muuta?
Mitä?
Halusin tehdä sen, mitä olin aina halunnut,
eli jonkin saamarin elokuvan.
VUONNA 2012 DAVID OHJASI JA KIRJOITTI -
NOT FADE AWAYN, JOTA TÄHDITTÄÄ GANDOLFINI.
Se oli varmaa. Olin tehnyt riittävästi Sopranosia.
Se oli ohi. Se tuntui oikealta.
No niin! Olkaa valmiina.
Ajan kuluessa kaipasin ihmisiä.
Se todella oli kuin perhe.
Kaipasin ongelmanratkaisua.
On kirjoittamista ja pohdintaa, kuten: "Minkälaisen hatun mies pukee?
Punaisenko?
Se ei käy, koska naisella on jo.
Emme voi kuvata siellä. Shellin merkki näkyy."
Editointivaiheessakin mietitään. "Miksi mustaan?
Miksi leikataan mustaan?"
KAUSI 3, JAKSO 2
Meadow'n ja AJ:n välillä oli se kohtaus.
"Stopping by Woods on a Snowy Evening".
Onneksi en ole enää koulussa. - Luitko tämän?
Siitä on jo aikaa. AJ teki läksyjä.
Mitä se tarkoittaa?
Huomiseksi pitää kirjoittaa analyysi. - Ai mitä tarkoittaa?
"Metsä on ihanan synkkä ja syvä, mutta lupaukset on pidettävä -
ja ennen unta paljon käveltävä."
Runon nimi on kai "Woods on a Snowy Evening".
Robert Frostin runo, vai? - Niin.
Meadow sanoo... - Mikä maata peittää?
Lumi. - Hyvä!
Mitä lumi symboloi? - Joulua.
Haloo. On kylmää,
loputonta valkeutta ja tyhjyyttä.
En tiedä. - Kuolemaa.
Kuolemahan on musta. -"Kuolemahan on musta."
Mietin sitä itsekin.
Nyt ihmiset sanovat: "Hän myönsi, että Tony kuoli."
Totuus on...
Tekstitys: Aarni Pietilä