A MAFFIÓZÓK ATYJA: DAVID CHASE MÁSODIK RÉSZ
Fotót?
A Maffiózók iránti érdeklődés itt tavaly júliusban tetőzött...
2000. JÚLIUS 22.
...amikor 14 000 önjelölt jelentkezett a sorozat nyílt meghallgatására
a nem túl csillogó New Jersey-beli Harrisonban.
Becslések szerint a tömeg 10 000-25 000 főre tehető.
Az első évadot követően történt.
A sor egészen az országútig állt...
DAVID CHASE A MAFFIÓZÓK ATYJA
...ami elképesztő.
- Haladjanak, kérem! - A hölgyek lépjenek előre!
Szárnyra kapott a hír,
hogy csak 20x25 centis fénykép kell Jersey-ben.
Rendőrök, tűzoltók, tanárok érkeztek.
Ki ne szeretne vagyont és hírnevet?
Megmondom én! Rám illik ez a szerep a Maffiózókban.
Ennél olaszabb nem is lehetnél. Ritka már az ilyesmi.
Elkészültünk és idejöttünk a cimborámmal,
és úgy 482 000 ember állt előttünk.
Nem tudom, lesz-e még esélyünk.
Uram, ide kell jönnie, ha szeretne...
Hagyják el a területet!
Letartóztathatják önöket, ha nem távoznak a területről.
A Harrisonbeli rendőrség a közbiztonság érdekében
véget vetett a meghallgatásnak.
Ennyi, nincs tovább.
A legtöbb embernek be kellett érnie annyival, hogy leadja a fotóját,
és az égiekre bízza magát.
Ott találtunk Ginny Sackre.
Ugyanabba a középiskolába járt, ahova korábban én.
Kozmetikus volt, nem színészkedett korábban.
Mi az ördög ez?
Megszédültem. Leesett a vércukrom.
Mi történt a gyümölcssalátával?
Le kellett volna leszoknod a cigiről, de nem tetted!
A nikotin függőséget okoz!
Mi bajod? Miért kiabálsz velem?
Egy pillanatra sem kételkedtünk benne.
Tudom, hogy felszedtem pár kilót az évek alatt.
Látom, a többi feleségre hogyan néznek a férfiak.
Én nem úgy nézek rád?
Nem úgy néztem mindig is?
Szeretlek.
Ahogy telt az idő,
lassacskán ráébredtem, hogy a közönséget
két külön réteg alkotta.
Az egyik réteget a drámasorozat vonzotta,
a másik réteget pedig úgy hívtuk:
„Kevesebb duma, több gyilkolás.”
A sorozat hangvétele nem jött könnyen a tekintetben,
hogy bemutatta a fényt és az árnyékot is,
fel kellett készülni, hogy bármelyik felbukkanhat egészen váratlanul.
Azt hiszem, nagyon fontos számomra,
hogy a sötétebb részek humorosak legyenek. Ilyenkor az jut eszembe,
amikor gyerekként először vettem részt temetéseken,
láttam az elhunyt nagyapámat a koporsóban,
és egy őrületes beszélgetést hallottam,
valami butaságot mondott az egyik nagynéném.
Te pedig azt gondolod: „Mégis miről beszélsz?
Hisz az apád egy koporsóban fekszik!”
Íróként ez nyomot hagyott bennem.
Nézzük azt, hogy Mariolina kézimunkázott rajtam először,
rajtam és Vincent Maniscalcón a csirkepiac mögötti sikátorban.
Junior!
Uram, mit mondjak ennek a szegény asszonynak a virrasztásán?
Menjünk!
A Maffiózókról elmondhatom,
hogy tényleg nem tudom, dráma-e vagy vígjáték.
Tony Sirico például...
komolyan vette a maffiózó szerepkört, de egyre inkább a humor került előtérbe.
Az anyaszomorító!
Ez a kettősség részben neki köszönhető.
- Kérlek! - Tiszta mérges szömörce.
Brooklynban születtem, utcagyerek voltam.
És ezt máig őrzöm.
Nem ismeretlen életforma.
Sok fickót ismerek, aki hasonlóan él.
Már most csíp, érzem.
Nem sminkelték, mert szoláriumba járt.
Az ember bőre szinte világit a szoláriumtól.
Ez a valódi Tony. Mindig napbarnított volt a bőre.
A karakterem úgy viselkedik, mint én.
El ne mondjátok senkinek!
Tudod, hogy mire Caitlyn végez a főiskolán,
2027-et írunk majd?
Rád ütött, addigra még a középiskolát sem végzi el.
- Mit csinálsz? - Semmit.
És ennyi! Nagyon jó. Ellenőrzést kérek!
Tony Sirico rendkívül alaposan dolgozott, szigorúan vette a megjelenését.
A hajához senki sem érhetett.
Egyetlen fodrász sem nyúlhatott a frizurájához.
ÍRÓ / PRODUCER
Beavatott a metódusába.
Hajnali 3.00-kor kelt, átvette a szövegét,
megfésülködött, a levegőbe fújta a lakkot,
az szépen leülepedett,
ezt addig ismételte, míg teljesen be nem vonta a haját.
Mi a frászt művelsz?
„A BARRENI ERDŐ”
- Mi ássunk? - „A barreni erdőt” vettük.
Ez az, szarfej, munkára!
Tudom, hogy kemény a föld, úgyhogy told meg alaposan!
Paulie és Christopher meg akartak ölni egy fickót,
ezért egy erdő mélyébe vitték, csakhogy ő megszökött,
ők pedig eltévedtek.
Egy pillanat!
Körbe-körbe járunk. Hogy lehet ez?
Az epizód egyik fontos eleme, hogy Paulie-t először...
Legyen a selyemfényű!
...tökéletes hajjal látjuk, épp a manikűrösnél ül.
Elnézést!
Az ötlet lényege, hogy az epizód végére
önmaga legrosszabb verziójává fajul.
Átkozott kurva!
Elhagytam a cipőmet.
Teljesen szétesik.
Azt mondtam Tony Siricónak:
„Valóban ez történne a hajaddal.”
Erre ő: „Nem változtatok rajta.” Mire én: „De Tony!
Éppen az a lényeg, hogy...
Paulie rémes helyzetbe kerül.”
Ő: „Értem.” Én tovább kérleltem: „Ugyan, Tony!”
Mire ő: „Legyen, te szemét!” És teljesen felborzolta a séróját.
Azt mondtam: „Gyorsan, vegyétek, mielőtt meggondolná!”
Ez az egyetlen alkalom, hogy Tony Sirico
- ilyen hajjal mutatkozott. - Majonézes az állad.
- Micsoda? - Majonézes!
A sorozat egyre bonyolódott, Denise és én pedig házat vettünk Franciaországban,
oda utaztunk dolgozni, próbáltuk megírni a következő évadot.
Denise folyton kertészkedett, ezért kiültem, miközben ő metszegetett,
és elmondtam neki a történetet.
Nagyban befolyásolta a dolgokat.
Mindig 13 rész készült.
Ezért 13 sort húztam.
Olyan sorokat írtam, melyekben az állt: „Tony.”
Mit csinál Tony az első részben? Mit csinál Tony a második részben?
Mi történik...? Ez már cselekményt tartalmazott.
Aztán hozzáadtam Carmelát. Mit csinál Carmela?
Saját évadot kapott.
„Chris.” Mindenkinek megvolt a saját évada.
Némelyiküknek kettő vagy három is. Tonynak kettő vagy három sor jutott
egy teljes évad történéseiből.
Majd mindezt elküldtem a forgatókönyvíróknak,
hogy tudják, merre tart az évad.
Ezután leültünk és átbeszéltük:
„Tudom, hogy az első részről mi áll idefent,
de pontosan miről fog szólni?”
Drámai kifejlet felé tart.
Végül találkoznak az alagsorban.
Semmiségekről beszéltünk, mint most...
- Értem. - ...egész álló nap.
Beszéltünk, rágtuk a gittet, amiből rengeteg jó anyag születik.
Mint amikor a haverokkal dumálunk:
„Hogy telt a tegnap este?”
Ebből egy történet kerekedik, esetleg: „Egyszer az történt, hogy...”
vagy hogy...
David olykor félbeszakította:
„Mi a legrosszabb dolog, amit elkövettél egy kapcsolatban?”
Tony, csak mondd el, miért nem találkozhatunk újra?
- Mert Ralph dug. - Hirtelen felébredt benned az erkölcs?
Erkölcsöm nincs, szabályaim vannak.
Sztorizgattunk, ami gyógyító értékű.
És éveket töltöttünk el együtt.
Átéltünk abban a szobában válásokat,
gyerekeink születtek, a szüleink meghaltak,
zajlott az élet.
A színész ötleteket tolmácsol.
A következő...
Elmeséltem, hogy... amikor írni kezdtem,
- színészetórákat vettem. - Itt van a „Színészet íróknak”?
És ez belekerült a legelső részbe, amit írtam.
Segíts, apu!
Apu, segíts!
Számíthatsz rám. Bízhatsz bennem!
Elmeséltem egy médiumnál tett látogatásomat.
Ebből született a történet, melyben Paulie médiumhoz megy.
- Charles Pagano. - Honnan a francból tudod?
Azt mondja, ő volt az első, de én többet érzek.
- Hé! - Ez nevet.
Mérges szömörce?
Azt kérdezi, csíp-e még.
Ne szórakozz! Kivel beszéltél?
Az összes történet...
FRANK RENZULLI ÍRÓ / PRODUCER
...közvetlenül személyes élményekből táplálkozik,
amit láttam, hallottam és végignéztem.
- 26 Grady Court. - 26, igen.
Itt nőttem fel. Ebben az épületben.
Ez pedig a 107-es szám, a híres lakásom.
Kelet-Bostonban nevelkedtem, a Maverick Housing Projects nevű helyen.
Pénzhez bolti lopással
vagy bármi egyébbel jutottunk gyerekként.
Amikor 13-14 éves lehettem,
bejutottam a helyi társadalmi egyesületbe,
a környék rosszfiúi közé.
Ha felhívást kapok keringőre,
jobb, ha a szövetségiek csipkedik magukat.
„Kölyök, megtennél egy szívességet? Söpörd fel a padlót!”
A kártyaasztalnál dolgoztam.
- Tartom. - Négyszáz neked.
Zárt ajtók mögött tartózkodtam velük.
Ne a padlót nézd, Bobby, hanem engem!
Amint együtt voltunk a szobában,
hogy megírjuk az olyan szereplőket, mint Bobby Baccala...
A nyertesé a zsákmány.
Miért nem tűnsz el, mielőtt feldugom a hájas hátsódba
az idézetes könyvedet?
...vagy Richie Aprile...
Sokat meditáltam ezen.
Min?
Elképesztő, mennyire tisztán látod a dolgokat.
- Szoktál meditálni? - Meditálni? Én?
- ...Beansie. - Megvesztél?
Nem annyira, mint korábban.
De annyira igen, hogy kilőjem a szemed.
Mi folyik itt, Rich?
Itt tudtam hozzájárulni a munkához
a saját élményeimmel.
Csodákat tett veled, hogy benyaltál Tony Sopranónak.
Ránézel egy olyan figurára, mint Junior bácsi,
vagy Tony, vagy Paulie Walnuts.
Kisstílű, rettenetes emberek.
Ezért bármilyen téma megteszi.
Úgy gondoltuk: „Az írói munkaszobában
rossz emberekről írunk, a rossz emberek rossz dolgokat tesznek,
és saját magunkból kell merítenünk.”
ROBIN GREEN ÍRÓ / PRODUCER
Olyan dolgokat mondtunk ki, amiket ma már
- nem lehet. - Igen.
Rasszistának, szexistának bélyegezhettek volna minket.
Bárminek.
Egy darabig azon tanakodtunk, hogy felvegyünk-e egy asszisztenst,
de rájöttünk, hogy nem kivitelezhető.
És ha fürdőruhát visel, amikor te... Komolyan mondod?
Szerintem megállt az ajtóban és telefonál, miközben...
Hogyan kerültél át a szereplőgárdából
az írók közé?
Nem azért akartam írni a sorozatba, hogy a karakterem zaftos sztorikat kapjon.
Igazán szerettem az összes szerepet.
Beléjük zúgtam.
David arra tanított,
hogy a jellegzetességek, a részletek,
- mind tervezést igényelnek. - Be kell indulnia a jelenetnek és...
A folyamat egy bizonyos pontján David egyszer csak a kanapéhoz ment,
és lefeküdt aludni,
és mi tovább beszélgettünk.
Valójában nem aludt. Behunyta a szemét, gondolkodott.
Nem bírtam tovább dumálni, a kanapén egyedül feküdtem,
ők pedig folytatták a beszélgetést. Végül eljutottam valahová.
Amikor felkelt, elcsendesedett a szoba,
felvett egy filcet, a táblához ment,
és felrajzolt egy részletesen kidolgozott, 12 ütemes történetet.
David írni kezdett a táblára.
Három hatalmas táblára.
Eszeveszett módon megtöltötte az egészet.
Mind egyetértettünk, hogy remek,
beszálltunk az ötleteinkkel, és végeztünk.
Ebédszünetet tartottunk, és amikor visszajöttünk, ránézett,
majd azt mondta: „Irtó rémes.”
Letörölte az egészet. Többórányi munkánkat.
Minden év első alkalmával elmondtam: „Ne feledjétek, hogy az első öt ötletet
nem fogjuk használni!
Úgyhogy ne is említsétek! A hatodik ötletet talán...”
- Rám is vonatkozott. - Igen.
„Beszélünk... kimondjuk.
Nem jó semmi, amit korábban már láttunk.”
„A HÓNAP DOLGOZÓJA”
Fontos dolgokról beszéltünk.
Életről, halálról, szerelemről, erőszakról.
Pofa be, meg ne fordulj!
Ma is büszkeséggel tölt el, hogy az erőszakot sosem
öncélúan mutattuk.
- Szerintem nem... - Hanem a karakterekhez illően.
Igen, teljesen jogosan.
Nem hiszem, hogy bármelyikünk is indokolatlanul használta volna.
Szerintem nem mondtuk azt, hogy: „Láttatnunk kell ezt a disznóságot!”
Épp ellenkezőleg.
- Viheti minden pénzemet! - Kuss!
- Istenem, ne! - Hallgass!
- Ne! - Le a bugyit!
Hagyja abba!
Kérem, ne!
- Ne! - Te rohadt kurva!
Ne!
Hagyja abba!
A Melfit érő erőszak rendkívül durva,
rettentően felkavaró nézni,
és mivel láttuk, mi történt vele, még szívszaggatóbb lett a döntése,
hogy elmondja-e a történteket Tonynak.
Elengedték?
Valaki elkeverte a bizonyítékot.
Nem tudom, mit műveltek azok a hülyék.
Szabadon engedik, míg tárgyalás nem lesz?
Tudom azonosítani.
Ez jogi kérdés. Hagyniuk kell, hogy meglépjen.
- Képtelenség. - Azt mondom, amit tőle tudok.
A HÓNAP DOLGOZÓJA: JESUS ROSSI
A drágalátos „Hónap dolgozója” szabadon mászkál,
ki állítja meg? Te?
Kit küldhetnék rá arra a faszkalapra,
hogy darabokra tépje?
Mi a baj?
Kérem! Mit tettem?
Na!
Emlékszem, hogy félbehagytam a forgatókönyv olvasását,
felhívtam Davidet, hogy megkérdezzem: „Miért?
Miért bántjátok?
Ő az egyetlen, aki próbál...
helyesen cselekedni,
észszerű lenni.
Miért kell megerőszakolni?
Végig sem tudom olvasni, annyira felzaklat.”
„Végigolvasnád, Lorraine?”
Azt feleltem: „Persze, igen.” És akkor...
Mi az?
Mondani akar valamit?
Nem.
Amikor azt mondja: „Nem”,
elállt a lélegzetem.
Fordulóponthoz érkezett, és nem léphetett mellé.
Fogalmazzunk úgy...
Tudta, ha beszél Tonynak az erőszakról...
mindennek vége.
Nem azért tanult 15 évig,
hogy bűnöző legyen.
A legerőszakosabb részekben is
található szépség.
Amelyikben megölik a sztriptíztáncost.
3. ÉVAD, 6. RÉSZ „EGY SZERELEM VÉGE”
Meadow egyetemi életét meséli el...
Van nálad óvszer?
...párhuzamosan egy fiatal lányéval, aki vele egykorú.
A sorozat valakit mindig megdöbbentett valamivel kapcsolatban.
Jólesett? Férfinak érzed magad?
Túl lehet lőni a célon, hogy az emberek kényelmetlenül érezzék magukat.
Előzetes figyelmeztetés nélkül.
A lényeg, hogy meglepődjenek,
és kellemetlen érzéseik ébredjenek, hogy megtanulják kezelni azokat.
Ez maga az élet.
Az iszonyú dolgok figyelmeztetés nélkül történnek.
Ralphie halálra veri a sztriptíztáncost.
Észlelni kellett, milyen elképesztően nyomorult alak,
hogy érthető legyen, kiknek drukkolunk.
Odanézzenek!
Érdekes volt, hogy időnként a közönség abba a tévhitbe ringatta magát,
hogy ezek nagydarab, jó humorú macik, akikkel jó dumálni a hátsó kerítésnél.
Ami igaz is, amíg nem tartozol nekik,
mert onnantól nem tréfálnak, inkább...
Így bizonyos időközönként emlékeztettük a nézőket,
- kicsoda valójában Tony Soprano. - Vége?
Köszönöm, T.
Mert az cukormentes szar
az utolsó, amit az életben iszol.
Istenre esküszöm! Anyuci! Tony, kérlek!
Azt mondtam az íróknak: „A pasi gyilkos,
szoknyavadász, rémes figura...
sok őrültséget csinál.”
Baromi nagy őrültségnek tűnhet.
De mindig neki kell lennie a legokosabbnak.
Ahogy öregszem, egyre kevesebb dolog tűnik őrültségnek.
Nem mókázik folyamatosan.
Rosszfiú, felettébb erőszakos fickó.
Kérsz kávét?
Nem.
Mindig úgy éreztem, ha elrugaszkodunk a valóságtól,
akkor körültekintőbben viselkedik, mint az életben tenné.
Tony túl sokat agyal, sokat aggódik.
Történt vele valami, amire nem bírt befolyással.
- A pánikrohamok. - Igen.
Ha nincsenek pánikrohamok, szerintem terapeutához sem fordul.
Nincs időm a támadásokra.
Hónapokig nyugalom volt.
Nem engedhette meg magának, hogy a többiek előtt essen össze.
És egyértelmű, hogy számos kiváltó oka volt.
Depressziós volt, de nem volt tudatában, nem értette.
Rengeteg félelme volt, amiről nem tudott.
Lelkifurdalással tölti el, amiből él?
Igen.
Szomorú bohócnak kell lennem, aki kívülről jókedvű...
de belül zokog.
Beszélni róla is kimerítő.
Számtalan terápiás ülésem volt, és úgy érzem,
egy pszichiáter sosem von felelősségre.
Ami mindig is zavart egy kicsit.
Bármit teszek, az a válasz:
„Meg kell értenie, milyenek a szüleim,
- mert így minden az ő saruk.” - Halló!
A terápia elméletileg jobb emberré tesz.
- Hadd halljam! - Őt jobb gengszterré tette.
Más emberek érzéseit 20-30 másodpercig...
vette figyelembe.
Csak beszélj vele!
Mégis a bácsikád! Kérlek!
Igen.
Ahogy a sorozatban Livia mondta: „A pszichiátria...”
A zsidók kiváltsága.
Anyám pontosan ugyanezt mondta volna.
- Semmit sem tudtak róla. - Értem.
„Melfi.”
Nagyon fontosnak tartottam, hogy Melfi olasz legyen.
- A csizma melyik részéről származik? - Dr. Melfi.
Apám családja Casertába valósi.
Avellino.
Anyámnak tetszett volna, ha maga és én összekerülünk.
Fontosnak tartottam, hogy ne legyen tolakodó,
sem túlságosan együttérző.
Mi a közös az összes nőben, az anyjában,
a feleségében és a lányában?
A golyóimat szorongatják.
Arról a pszichológusról formáztam,
- akihez akkoriban jártam. - Tudom, hogy érti.
Olaszok. És?
Azzal, hogy hozzám jár, talán velük beszélget.
Azt hiszem, ráeszméltem, hogy ezzel az egésszel
újra felneveltem magam.
Azzal, ami a terápián történt?
- Nála. - Igen.
- Új édesanyám lett. - Tessék?
Ahogy minden bizonnyal Tonynak is.
Rám ruházott mindent, amit hiányol
a feleségéből és az anyjából.
Úgy fest le, mint egy anyámasszony katonáját.
Férfi vagyok.
Most, egy pszichiáter rendelőjében ülünk,
és a szereplőket elemezzük. Neki anya kellett.
Anya?
Az anyja elmebeteg volt.
- Emlékszel a jó ékszerekre? - Amit apától kaptál.
Némelyik egyenesen a Cartier kirakatából való.
Mindet az unokatestvérednek, Josephine-nek adtam.
- Micsoda? A jó ékszereket? - Mindig tetszett neki.
Sokban hasonlítanak, ezért lesznek konfliktusaik.
Cartier gyűrűket adtál egy unokatestvérnek,
- nekem egy masszázsszéket? - A feleséged sosem...
Mindent megtesz, hiszen olasz és az anyjáról van szó,
aki pontosan tudja, mit kell tennie, hogy feldühítse,
és folyamatosan ezt teszi.
Hallgass rám, mielőtt még nagyobb kárt okozol saját magadnak
vagy az unokáid örökségének! Nem élhetsz egyedül.
- Nem költözök otthonba. - Akkor bíróságra megyek,
egy befolyásos ügyvédet fogadok fel ellened,
- és oda küldelek. - Inkább ölj meg most!
Rajta!
Hozd ide, szúrd belém a nagykést!
Tessék! Most! Kérlek!
Az kevésbé fájna, mint amit mondtál.
Ismerek idősebbeket, akik kedvelnek!
Livia egy egyveleg volt, akár szándékosan lett az,
akár David vagy bárki más látta bele,
- egy valódi egyveleg volt. - A Maffiózók forgatókönyvíróiban
az egyetlen közös vonás, hogy egyformák voltak az anyáink.
Borzasztó volt a kapcsolatom anyámmal.
Ha össze akarom foglalni, milyen anyám volt,
azt mondom, ő volt a családunk tartóoszlopa.
Apám csütörtökön halt meg, és hétfő reggel
anyám már dolgozott, öt gyerekkel! Az ég áldja!
Mégsem volt jó a kapcsolatunk.
Amikor bekerültem a New York Egyetemre, felhívtam:
„Anya, felvettek a New York Egyetemre!”
Akkoriban már egyedül éltem, és ő így felelt:
„Fél évig fogod bírni.” Mire én: „Kösz szépen.”
Amikor elkezdtem a jogot, felhívtam anyámat:
„Anya, felvettek a jogra!”
Így válaszolt: „Na, egy újabb kelekótya ötlet!”
A sorozat jeleneteit szó szerint összeválogattam
az anyámnál tett látogatásokból. Idősotthonban élt.
- Ki az? - Én vagyok, anya.
A szomszéd nő a vizet folyatta.
Megint csinálja.
Anyám nem bírta elviselni.
Elég ennyi víz. Mennyi kellhet neki?
Egész nap folyatja.
Víz, víz, víz.
Gunga Din mellett élek!
Nem agyszülemény.
A valós életen alapszik.
David indította a sajátjával,
ám felismertük, hogy hasonló gondok és dolgok
nevettetnek meg vagy háborítanak fel minket.
Ha Davidhez és Tony Sopranóhoz illett,
akkor bekerült a sorozatba.
Nyolc-kilenc éves lehettem,
amikor a New Jersey-i Belmont partszakaszára jártunk.
Egyik éjszaka a lépcsőn lefelé menet
apám elesett, és elszakadt a nadrágja.
Anyám vad hahotázásban tört ki.
Ez a történet innen ered. A legtöbben nem értik.
„Min nevet? Rettenetes.”
Nancy az első évad alatt azt kérdezte Denise-től, a feleségemtől:
„Ugye az alak, akit játszom, elhunyt már?”
Az anyja alsó hangon is
borderline személyiségzavarban szenved.
Az ilyen emberek számára csak a belső fóbiáik léteznek.
A való világ, a valódi emberek mellékesek.
Nincs benne szeretet vagy együttérzés.
Az eredeti forgatókönyvben és az első évad utolsó részében
Melfi elmondta volna Tonynak, hogy az anyja akar végezni vele.
Az anyámról beszél, maga megátalkodott, rohadt kurva!
A nyugdíjasotthonba megy,
felvesz egy párnát, és megfojtja. Ez szerepelt a filmben,
és a sorozatba is ez került volna.
Csakhogy Nancynek tüdőrákja és tüdőtágulása volt.
Amint közeledett a vég, azt mondta: „David, csak hagyd, hogy dolgozzak!”
- Az anyja sztrókot kapott. - Ez az egész történetet megváltoztatta.
Sztrókot?
Felzaklatták a hírek tegnap a tévében.
Persze semmi közöm hozzá. De így történt. A sürgősségiek...
Hosszú, boldog életem lesz, és ez több, mint ami rólad elmondható.
- Elég lesz! - Igen?
Vigyék!
Meg akartam felelni neked, te pedig alám teszel?
Nem érti magát.
Mosolyog! Nézzék az arcát!
Nézzék meg! Mosolyog!
- Jöjjön! - Eresszen!
Ezért tovább dolgozott.
Sosem voltam tökéletes, de mindig a lehető legjobbat tettem.
Tudom, hogy egyikőtöknek sem volt ínyére,
amikor meg akartam mondani, mit tegyetek.
A gyerekek olyanok, mint az állatok. Nem különböznek a kutyáktól.
Meg kell tanítani nekik, mi helyes és mi nem.
GYÁSZHÍREK - NANCY MARCHAND
De már nem élt sokáig.
Csodálatos nő volt.
A közönség szerette Liviát. Egészen elbűvölte őket.
Több ezer alkalommal hallottam:
„Épp olyan, mint a nagyanyám! Pont olyan, mint a nagynéném!”
Viszont az anyám, akiről mintáztam,
úgy gondoltam, teljesen egymagában létezett
egy másik univerzumban.
Tudok az emberek anyasebéről.
Nem hiszem, hogy egyedül véltem ezt,
de tényleg úgy fogtam fel, hogy az anyám egy másik univerzumban él.
Sok félelmet, rettegést, szorongást hordozott.
Azt azonban nem értettem,
és csak hosszú évek múltán tanultam meg,
amikor Kaliforniában éltem és telefonon beszéltem vele...
Az élete vége felé történt. A nagyapám került szóba.
Azt mondta: „Louise nénit sem akarta bántani.”
Megkérdeztem, mire gondol.
Azt felelte: „Megrúgta, de nem szándékosan.”
Megkérdeztem, mit ért ez alatt.
Azt válaszolta: „Megrúgta a nemi szervét.”
Nem értettem.
Azt mondta: „Bizony, megrúgta a nemi szervét.”
Megkérdeztem, mi történt.
„Nem is tudom. Louise másnap esküdött,
ami feldühítette.”
Azt gondoltam...
Lassan kezdett összeállni a kép.
Emlékszem, ahogy anyám azt kiabálta egy rémálmában:
„Papa, húzd vissza a nadrágodat! Ne csináld... Papa, vedd fel a nadrágot!”
Bizonyítani nem tudom, de rosszfiú volt,
mint apám apja is.
A dél-olasz férfiak! Húha!
Filmeket készíteni jöttem Hollywoodba,
de beszippantott a tévé, hogy író lehessek,
elsősorban a gyengeségeim okán.
Először is nem mertem rendezni, ráadásul pénz is kockán forgott.
MAFFIÓZÓK
A második évad alatt, amikor az ügynökömmel ebédeltem,
ő azt mondta:
„Szeretném, ha tudnád, hogy márkajegy lettél.
Ezt pedig azért mondom, mert már annyi filmet forgathatsz,
amennyit akarsz.”
Sokan ott és akkor felálltak volna.
Talán így kellett volna tennem.
De annyira szerettem a Maffiózókat csinálni, hogy maradtam.
Új világokat kell építeni, mindig ezt mondják.
Minél többet dolgoztam a Maffiózókon,
annál kevésbé tudtam mást nézni.
Nem láttam értelmét.
Más világban készültek, mint amiben éltem.
Nem csupán a karakterek, én is ott éltem.
- Minden a karakterektől függ. - Mi a gond?
A történetet a karakterek alakítják,
és abban a pici univerzumban...
minden egyes szereplő
újra és újra alkut kötött az ördöggel.
Mint mondtam, pénzről és halálról szól, nem?
- Miért kell eltüntetnünk a hullát? - Mik ezek a kérdések?
Mindenki lepaktált az ördöggel.
Aztán ott az a nagy kölcsön.
Félbeszakíthatom egy pillanatra?
Melfi is leszerződött az ördöggel.
Nem tudom, hová fut ki a történet...
de néhány etikai szabályt tisztáznunk kellene.
Amit elmond, az orvos és páciens közötti titoktartás hatálya alá esik,
kivéve hogyha...
olyat hallok, hogy gyilkosság készül...
és természetesen nem erre célzok, de ha egy páciens hozzám fordul,
és olyan történetet mond el, amiben valakinek bántódása eshet,
azt jeleznem kell a hatóságok felé.
- „Jelentenem kéne a rendőrségen?” - Gyakorlatilag.
„Gyakorlatilag.”
Nem tudom, mi történt azzal az emberrel.
Csak mondom.
- Ez nem alku az ördöggel? - Tessék!
Jó ember, jó apa.
Azt mondja, depressziós bűnöző,
hajlamos dühbe gurulni, sorozatosan hűtlen.
Ezek egy jó ember jellemzői?
Carmela az ördöggel kötött házasságot.
Feleségül ment hozzá és nem vált el tőle.
Elmehet most, vagy maradhat, hogy végighallgasson.
Hallgatnia kell a kezdeti érzésére, meg kell fontolnia, hogy elhagyja.
Sosem fogja jól érezni magát a bőrében.
Nem fogja tudni elnyomni a bűntudat és szégyen érzését,
amit említett, amíg a cinkosa.
Hagyjam el?
Fogja a gyerekeit, azt, ami maradt belőlük, és menjen!
A lelkészem szerint dolgoznunk kéne a kapcsolaton,
- hogy jobb emberré válhasson. - Ez az ügy sikeres?
Azt mondták neki: „Fogd a gyerekeidet és menj!”
Egyedül az idős pszichiáter mondta ki az igazat
a sorozat egész tartama alatt.
Tony...
nem kérek pénzt, mert nem vehetek fel vérdíjat.
- Boldog születésnapot! - Maga sem.
Köszönöm!
Azt nem mondhatja...
hogy nem szóltam.
„A vérdíjából élsz.”
Tony, mit tettél?
- „Fogd a gyerekeidet és menj!” - Ez a tiéd.
- Istenem! - Jó hetet zárunk.
- Nem tette meg. - Micsoda autó!
Rendkívül érdekes,
mekkora tagadásban kell élnie egy ilyen személynek.
Milyen történetekkel áltatja magát, hogy elfogadja a helyzetet.
Szerintem minden eseményről tudott, legalább is érintőlegesen.
Ha Tony az ördög, le lehet paktálni vele?
Ő egyértelműen leszerződött az ördöggel.
Igazából az ördög megbízottja,
fogalmazzunk bárhogy.
Nem volt ínyére az alku, igaz? Gyakorta ezt éreztem.
A közönség szerint büntetést érdemelt.
Erre mindig azt mondom: „Minden egyes nap megkapta a büntetését.
Nem látták, milyen nyomorultul élt évekig?”
Küszködik. Nem hisz semmiben. Nem hisz a kormányban.
Mr. Soprano kedvesen velünk tartott.
Kizárólag a saját etikai kódexében hisz.
Harris ügynök bizonyára elmondta,
hogy volna itt valami, amit hallania kell.
És az etikai kódexe csődöt mond.
Milyen találkozók? Kivel? Az ég szerelmére, Livia!
Mindenkivel. Raymonddal, Larryvel.
Három emberem anyja helyette?
Ha ez igaz, Livia, tudod, hogy...
Az istenért, én vagyok a főnök!
Ha nem cselekszem, vér vagy...
Meg kell tennem.
Meghalsz, rohadék!
Nem marad semmije, körülnéz és...
Amerika nagy része ugyanígy keresgél ideje nagy részében.
Vásárolhatsz, tehetsz bármit.
Ő tengelyét vesztette.
Fejben mindig próbál helyesen cselekedni,
aminek az a vége, hogy felborítja mások életét.
Igyekszik helyesen cselekedni, de sosem a jó dolgot teszi.
Felrobbantja a haverja éttermét, hogy megakadályozzon egy rajtaütést.
Azt hiszi, jót cselekszik, e helyett azonban lejjebb zuhan,
és felkavarja mások életét.
- Mit művelsz? - Nézz a szemembe!
Mondd, hogy egyetlen ujjal sem nyúltál az étteremhez!
A sorozat mélyült az idő múlásával.
Nem gyújtottam fel az éttermedet.
És ez nagyrészt Jim érdeme.
Anyámra esküszöm.
Jimmyből áradt valami,
és ez a varázs hatott mindenkire...
AZ HBO KORÁBBI ÜGYVEZETŐ IGAZGATÓJA
...koncentrikus körökben,
a stábra, a rendezőkre, az írókra, a színészekre.
Teljes csöndet!
A kezdetektől fogva egészen végig remek volt, mindig.
Háttér indít! Tessék!
Mindig azt éreztem, hogy játszom vele,
mint egy kisgyerek.
„Te leszel anyu, én pedig apu.”
- Értem. - Ilyen egyszerű és gondtalan volt.
Huszonkettő, nyolcas felvétel. Ráindulás, A jel.
Tessék!
Rajta! Mondja el megint, hogy úgy beszélek, mint a felesége.
Tessék!
Oké.
Ő csak játszadozott.
Csókokat dobált, levetkőzött.
Bolondozott.
- Oké. - Egy pillanat! Várjunk!
Rajta! Mondja el megint, hogy úgy beszélek, mint a felesége.
Maga, én.
Jól bánt a stábbal, megnevettette őket.
Minden stábtag 30 000 dollárt kapott tőle.
A nagy egyezkedés után, amikor többet kért,
és az HBO részenként egymillió dollárt fizetett neki?
Igen.
Arról sem tudtunk, hogy Jimék egyáltalán tárgyalnak.
Nem tudtuk, hogy lehet.
Rémesen érezhette magát emiatt.
Egyesével hívott be minket a lakókocsijába,
és mindenkinek adott egy 30 000 dolláros csekket.
Micsoda?
Én nem kaptam 30 000 dollárt! Jól van.
És most rajtad a kamera!
Nem tudtam erről.
- Fizetett a szereplőknek? - Igen.
Ez rá vall.
Igazán jószívű, kedves férfi volt...
aki figyelt a barátaira.
Nagylelkű ember volt.
Bizonyára úgy érezte, hogy az HBO kitolt velük.
És jóvá akarta tenni, segíteni akart.
És talán némileg bánta is,
hogy egyes napokon nem jött dolgozni. Mindenki készen állt.
„Hol van Jim?”
Sokat mulattunk, baromi jól éreztük magunkat.
És elképzelhető, hogy egyes reggeleken
kicsit nehezebben keltünk fel az ágyból.
Nem csak Jim.
Leszámítva azt, hogy mennyi kiadással járt,
aggódtunk, hogy mi történik vele.
Végül bele kellett egyeznie,
hogy 100 000 dollár levonást kap
- minden egyes napért, amikor nem jön be. - Jó, ez egy ráindulás, Alex...
Szerintem Jim nem tudta vagy gondolta,
mennyire megterhelő egy sorozat főszerepe.
Fogalmam sem volt.
Arcomon nagy mosollyal besétáltam,
rögtön orrba vágtak,
mire azt mondtam: „Ki kell találnom, mit tegyek.”
Nem tudtam, hogyan készüljek fel rá.
Hétfő reggel kezdesz, általában 5.30-kor vagy 6.00-kor,
olykor még korábban.
Tizennégy órát forgatsz.
A színészek 12 órás turnusokban dolgoznak, 8.00-kor végzel,
másnap 8.00-kor kezdesz, 10.00-ig dolgozol,
másnap 10.00-kor kezdesz, és 12.00-ig dolgozol.
Aztán hazamész, másnapra hét-nyolc oldalnyi szöveget,
négy-öt jelenetet megtanulsz.
Péntek este későig is dolgozhatsz.
Pénteken hajnali 2.00-3.00-ig maradsz.
Néhány szombaton a napfelkeltét is láttuk,
hétfőn pedig kezdődik az egész elölről.
Úgy mondanám, hogy kétnaponta hagyta ott a forgatást.
Vagy naponta. De az hozzátartozik, hogy...
Kétnaponta kocsmáztunk és... tudják...
Mindig ugyanaz a beszélgetés zajlott.
Berúgtunk, majd azt mondtuk: „Végeztem,
nem tudok... nem megyek vissza.”
Mire azt feleltem: „Száz ember munkája függ tőled.”
Ő azt mondta: „Persze.”
Így aztán általában visszajött.
Néhány alkalommal eltűnt pár napra.
Elege lett.
És tessék!
Olyasmit mondok, ami nem fog tetszeni,
- Francba! Ennyi! - Ennyi!
Ez a rohadt jelenet!
Azt mondta, olyan érzéseket kellett feltárnia, amik...
- pusztítóan hatottak rá. - Tudod, mi van?
És fájdalmasak voltak.
„AHONNAN NINCS VISSZATÉRÉS”
- Elment az eszed. - Csak kedvességre vágytam.
Gyere!
Jól figyelj most rám!
Nem hívsz, nem keresel többet. Ha meglátsz, átmész a túloldalra.
Mert veszélyes vagy, és nem kellesz az életembe.
Nem... Ne menj!
Felhívom a feleségedet.
Mit mondtál?
Elmegyek a Columbiára. Beszélni fogok rólunk a lányodnak.
Az egyik trükk, amit a düh eléréséhez használtam,
a kevés alvás volt...
az végtelenül felhúzza az embert.
Két éjszakán át két-három óra alvással egy felettébb erőszakos jelenet előtt
ki fogsz akadni, bárki bármit csinál.
Figyelj rám!
Kinyírlak, ha a feleségem vagy a családom közelébe mész.
Érted? Megöllek!
Ölj meg, te szemét!
Sok furcsaságot csináltam, tárgyakba vertem a fejem.
Az ember megteszi, amit kell.
Egy élesebb kaviccsal a cipődben
el tudsz lenni egész nap. Hülye ötlet, de működik.
Megbolondulsz.
És lassan minden könnyebbé válik.
De egyedül kell lennem.
Nem a fecsegős típushoz tartozom,
amikor még munka vár.
Hat csésze kávét iszom.
Senkinek sem ajánlom, de... Megbolondít.
Mindent megteszek, hogy elérjem a kívánt célt,
amíg senki sem sérül.
Átkozott kurva!
A pokolba, Tony!
Rendben, csapó, úgyhogy...
- Megvan. - Remek.
Addig püfölte a kocsi belsejét, hogy készen álljon a jelenetre,
míg össze nem zúzta az öklét.
Ezeket meg kellett tennie.
Amikor megölte a besúgót, komolyan megsérült a keze.
A kötél vagy mi miatt.
Rengeteget tett azért, hogy a karakter hihető legyen,
és aki nem elég elővigyázatos, hazaviszi magával a munkáját.
Egy színész esetében ez nem feltétlenül jó ötlet.
Azt hiszem, megviselhette.
Azt mondtad, hogy Jim nehéz munkának tartotta,
- mire azt feleltem, hogy igen. - Valóban.
Bizonyos fokig okoskodom,
mert nyilván egyéb dolgok is foglalkoztatták
- az életben. - Igen.
Mostanra közismert, hogy folyamatos problémákkal
küszködött.
Hogyan térsz magadhoz egy ilyen forgatás után?
Iszol. Nem tudom.
A New York-i lakásomra rendeltük,
igyekeztünk rábeszélni, hogy keressen...
egy rehabilitációs központot.
Addigra számos vitánk volt.
Azt a fortélyt eszeltük ki, hogy áthívom Jimmyt,
átbeszéljük a dolgokat, mindent tisztázunk.
Megérkezett,
előző nap próbáltunk.
Amikor megérkezett, a nővére... és mindenki ott volt,
meglátta, hogy ott ücsörögnek, és káromkodott egyet.
Kisétált, a többiek csak szólongatták.
Odafordult hozzám azzal, hogy rúgjam ki,
majd elment.
TONY AZ ÁSZ
GANDOLFINI A RAJONGÓJÁRA TÁMAD!
Mint mindannyiunknak, Jimnek is akadtak megoldandó gondjai.
Az élete drámai fordulatot vett a sorozat forgatása alatt.
Nyugodj meg!
Takarodj a közelemből! Értetted?
Igen. Nyugi!
Beverem a képedet!
Viszonylag ismeretlen színészből lett
azonnal felismerhető, óriási sztár.
Némiképp furcsállta,
hogy megszűnt a magánszférája.
Mindenki rá figyelt, bárhová ment.
Nem olvadt be a tömegbe.
- Itt vannak a gyerekeim! - Csokit vagy csalunk!
Nem hasonlított Tony Sopranóra.
Laza csávó volt.
Birkenstockban járt, Green Dayt és AC/DC-t hallgatott.
JAMES GANDOLFINI A RAJONGÓJA KUTYÁJÁVAL JÁTSZIK
- Milyen? - Csivava-pomerániai.
Sok rajongó példaképként tekint
Tony Sopranóra, ami több szempontból is elég ijesztő.
Valószínűleg érezte,
hogy összekeverik a karakterrel, ami nem ő.
Rendes fickó, és meglehetősen zűrös.
- Mondanál valamit, James? - Esetleg...
de ezt nem veszem biztosra, Tony több vonása is élt benne,
mint beismerte volna, túl könnyen azonosult vele.
- Mondhatok valamit, Tony? - Mintha lenne választásom.
Tavaly álmodoztam,
ábrándoztam és beleszerettem Furióba.
Beszélt veled. Te szegény!
Úgy éreztem, hogy én is számítok.
Egyik nap azt kérdezted,
Irina unokatestvére mit tud, amit te nem.
Átgondoltam, mert iszonyú jó kérdés.
Még fél lábbal is elég szexi, de nem ez a fő.
Vele lehetett beszélgetni, mert tudott mit mondani!
Itt vagyok! Én is tudok mit mondani!
Azon kívül, hogy vigyem le a székeket, vagy hogy írjam alá a szerződést?
Felnőtt nő, akivel elbánt az élet!
Egyedül volt, harcolt és küszködött!
Velem ellentétben, igaz?
Ki akarta, hogy ez legyen?
Ki hőzöngött már az ötlettől is,
- hogy ingatlannal foglalkozzak? - Húsz éven át lébecoltál,
a légkondit állítgattad és csak panaszkodtál,
folyamatosan azt hallgattam!
A lelkésznek! Az ördögbe!
A közönség szerint a sorozat egyre sötétebb lett. És... Tony karaktere.
„Én vagyok a feltámadás
és az élet,” mondá az Úr.
„Aki hisz énbennem, ha meghal is...
él.”
HAT ÉVVEL AZUTÁN, HOGY VÉGET ÉRT A MAFFIÓZÓK,
2013. JÚNIUS 19-ÉN, 51 ÉVESEN ELHUNYT JAMES GANDOLFINI.
„És aki él, és hisz énbennem,
az nem hal meg soha.”
Jim, amennyiben létezik mennyország, mit mondjon Isten,
amikor a színe elé kerülsz?
Tartsd a frontot! Mindjárt visszajövök.
- Nem! - Ennyi!
- Ez minden. - Nem.
Nem szabad megváltoztatni.
- Oké. - Túl jó válasz.
Gondoljunk a lehetőségekre!
Évekkel a sorozat vége után felhívott az ügynöke.
Azt mondta...
Kissé... nem nyersen...
Hanem egyenesen beszélt.
- Meglepett? - Nem.
Drága Jimmy...
a családod azt kérte, beszéljek a szertartáson,
megtisztelő és megható érzés.
Hagyományos gyászbeszédet akartam írni,
de olyan lett, mint egy rossz tévéműsor.
Ezért levelet fogalmaztam neked,
ami egy közönségért és közönségnek szól, szóval megpróbálok humorral nyitni.
Egyik nap egy jelenetet forgattunk, aminek így szólt a leírása:
„Tony dühösen ajtót nyit, majd becsukja,
és beszélni kezd.”
Minden kamera forgott, te kinyitottad a hűtő ajtaját,
erőteljesen becsaptad többször egymás után,
és levezetted a dühödet rajta.
Végül le kellett állítanunk a felvételt.
Emlékszem, azt mondtad: „Ez a szerep
olyan helyekre visz, olyan dolgokat kell csinálnom,
annyira sötét, hogy...” Emlékszem, azt feleltem:
„Mondtam olyasmit neked, hogy tedd tönkre a hűtőt?
Szerepelt a forgatókönyvben bárhol, hogy »Tony szétveri a hűtőt?«
Annyi áll benne: »Tony dühösen becsapja a hűtő ajtaját.«
Semmi több. Te tönkretetted a hűtőt.”
A másik, ami eszembe jut rólad,
a forgatás azon a forró nyáron, a fülledt New Jersey-i hőségben.
Egy alumínium kempingszékben ültél
a fejeden nedves zsebkendővel.
Engem elárasztott a szeretet.
Akkor tudtam, hogy jó helyen járok.
Mert...
Arra gondoltam: „Ilyet legutóbb apámtól láttam,
az olasz bácsikáim is csinálták,
az olasz nagyapám is.
Ugyanígy, a forró New Jersey-i nap alatt.”
Nagyon büszke voltam az örökségünkre.
Óriási büszkeség töltött el, amikor megláttam, hogy te is csinálod.
Annak ellenére, hogy én vagyok az idősebb, tényleg úgy érzem, hogy...
fivérek vagyunk. Mindig is így éreztem.
Beszéljünk a harmadik fickóról is, aki köztünk van,
hiszen voltál te, én és a harmadik pali.
Az emberek azt mondják: „Miért szerettük annyira Tony Sopranót,
ha ennyire gyökér volt?”
Az elméletem szerint azért, mert egy kisfiút láttak.
Érezték és szerették őt. Érzékelték benne a szeretetet és a fájdalmat.
És mindez neked köszönhető.
- Ismét forog! - Újra!
A Tonyt alakító Jimmel dolgoztál. Amikor írtál,
láttad Tonyban a saját tulajdonságaidat?
A vége felé már igen.
Kezdtem látni, hogy valahogyan eggyé váltunk,
különös módon.
Két David létezett.
Annyira vicces volt, amikor az akart lenni!
Olyan nagyszerű, amikor az akart lenni!
De ez a személy
tudatosan éreztette veled...
hogy valamiért miattad is olyan zord
vagy boldogtalan...
és tenned kellett valamit azért, hogy ő boldog legyen...
ami úgysem történik meg...
A harmadik évadtól nem mentem vissza.
Nem tetszett.
Javarészt annyi történt, hogy mérgező lett.
A szobát csak akkor hagytuk el, amikor a forgatásra mentünk,
ami önmagában...
kimerítő és rémes.
Rengeteg munka. Az, hogy ott kell lenni,
és nincs olyan szereplő, akit el tudnál fogadni...
Agyban végül máshol jártam, amiről David tudott, és dühítette.
Bizony elkövettem pár súlyos hibát.
Amikor kirúgott...
abban a... Jaj, olyan rémes! Ő...
Mindent elkövettem, amivel David vádolt.
A szavába vágtam, amikor másokkal beszélt.
Ez az egyik. Csináltam pár butaságot.
És ezért...
Végtére is ezért alakult így a kapcsolatunk,
hiszen tudni kell viselkedni.
Muszáj volt. Szigorú ember volt.
Lazának kell lenni, és tudni kell viselkedni,
van, ami elfogadható és van, ami nem.
Úgy gondolom...
Magamra vettem
az anyaszerepet,
a fekete lyuk szerepét töltöttem be.
Az írók összedolgoznak,
de az egész a te elképzelésed.
Okozott ez feszültséget?
Fogalmazzunk úgy, hogy olykor meglehetősen mérges lettem,
mert senki sem tett hozzá semmit.
Azóta úgy gondolom:
„Talán azért, mert mindenre nemet mondtam,
ezért leálltak.”
Ez a hozzáállás az,
ami miatt ténylegesen vezető lettél.
De még neked is vannak hibáid.
A hét főbűn közül a tiéd a büszkeség.
David nagyon nem alkuszik,
és úgy vélem, az ember egy része legyen kegyetlen és könyörtelen,
hogy a művészetét óvja.
Ez minden művészeti ágra vonatkozik.
Hatalmas tisztelettel mondom,
hogy fogalmad sincs, milyen elsőszámú embernek lenni.
Minden döntésed befolyásolja minden részletét
minden egyes dolognak. Ezzel szinte lehetetlen megbirkózni.
És teljesen egyedül kell csinálnod.
Hatalmas nyomás nehezedett rá,
nos, mivel...
Magasra kell tenni a lécet,
amit minden évaddal felül kell múlni.
Egyre jobban kell csinálnod. Nem csupán a közönség kedvéért,
hanem azért is, hogy jobb, érdekesebb, furcsább legyen.
Gondoljunk bele, milyen kockázatot vállalt!
A hóbortos, különös természetével.
- És ha így csináljuk? - Haza szeretnék jönni.
- Csak szigorú feltételekkel jöhetsz. - Például?
- Lovat nem hozhatsz. - Miért?
Komolyan kérdezed? Bűzlene minden, és tele lenne trágyával.
- Feltakarítom. - Mindig ezt mondod.
Az ő lelke és képzelőereje hajtotta.
Tudtuk, ha csak egyetlen szót szeretnénk módosítani egy párbeszédben,
előbb fel kell hívniuk „Cilinder mestert”.
- Ezzel a névvel rá céloztunk. - „Cilinder mester?”
Cilinder mester valahol egy toronyban ücsörög.
Vártuk, hogy azt halljuk: „Igen, jóváhagyta”,
vagy „Nem lehet, maradjon az eredeti”, mert számított neki,
- hiszen ez az ő projektje volt. - Értem.
Mi az ő projektjén dolgoztunk.
- Mindenki nézzen ide! - Ezért fizettek minket.
Ölelj át!
NEW JERSEY-I HÍRESSÉGEK CSARNOKA HŐSÖK KELLENEK
Davidnek voltak a legmagasabb elvárásai.
Kínozta ez őt, sosem elégedett meg a munkával.
Ő is olyan pasas volt, aki...
„David, csak élvezd!”
Haver! David, gratulálok!
Hogy s mint? Köszönöm!
- Örülök, hogy látlak. Jól vagy? - Igen.
DAVID CHASE A NEW JERSEY-I HÍRESSÉGEK CSARNOKÁNAK A TAGJA LETT 2023. OKTÓBERÉBEN
Nagyjából néhány évtizedente
érkezik valaki, aki felkavarja az állóvizet.
Az egyik előnye, ha New Jersey-ből származol,
hogy nem számítanak rád.
Hajthatatlan, kérlelhetetlen, újító,
idealista, végtelenül romantikus,
és igen, cinikus, önpusztító, a többséggel szembehelyezkedő figura.
Vagyis az én emberem.
Inkább feketeerdőt kérek.
Micsoda álmok, te jó ég!
- Az álmokról kérdeznék. - Rendben.
Az álmok és a filmek olyan szoros kapcsolatban állnak,
hogy szempillantás alatt bárhová eljuthatunk ebből a szobából.
- Igen. Ez a szabad asszociáció. - Pontosan.
Kapjuk el!
Ton, előbb vagy utóbb szembe kell nézned a tényekkel.
- Erről hallani sem akarok. - Pedig fogsz.
Régóta álmodom azt, hogy megölök valakit.
És ennek a súlyát túl későn értettem meg.
Az álomban azt kérdeztem magamtól: „Ezt meg miért tetted?
Mindent eldobtál! Neked annyi.
Mi az ördögért csináltad?”
A hírek következnek.
Elviszed tesztvezetésre?
A Maffiózókban az érdekes,
hogy adott egy karakter,
- akinek irányítania kellene... - Igen.
- ...de az álmokat nem lehet befolyásolni. - Soha.
HATODIK ÉVAD, 2. RÉSZ „ÜDV A KLUBBAN!”
Tony mit akart elérni a Kevin Finnertys álomjelenetben?
Mi a fene?
Ez nem az én tárcám!
Az érdekelte: „Ki vagyok én, és merre tartok?”
Megrémült.
Gengszterként végzetes hibája Tonynak, hogy van lelkiismerete.
Lenyűgöző egy olyan ember társasága,
akinek az értékesítési csapata megkaparintotta a rézgyűrűt.
Nem nagy ügy. Mindig van még gyorsabb.
David azt is mondta: „Egy másik életben Tony olyan ember volna,
aki kerti bútorokat árul az országút mentén.”
Kevin Finnerty az alternatív változata
Tony lényének.
Azért jöttem, mert azt gondoltam, segítenek elérni Finnertyt.
Nálam a tárcája, az aktatáskája, de nem ő vagyok.
Egy nap mindannyian meghalunk, és ugyanolyanok leszünk, mint az a fa.
Nem én, nem te.
Legbelül tudja, mi helyes és mi nem.
Rossz iparágban utazol, ha emiatt aggodalmaskodsz,
mert sok helytelen cselekedeted lesz.
Rémes álmaim voltak éjjel. Lázálmok.
Lelőttem valakit. Egy barátomat.
Érdekes, hogy Tony ki tudta adni magából a dolgokat a terápiás üléseken.
- Tele voltam... - Dühvel.
Igen, dühvel. Mindent tud.
Sosem kezelte a dühét, és nézze, milyen ára lett!
Önmaga legnagyobb ellensége.
De ilyen embernek lenni.
Egyesek hajlamosabbak az önpusztításra, mint mások.
Maga lenyeli, mint egy tablettát.
Aztán később a kábítószerrel
gyakorlatilag szintén a teljesebb képet akarta felkutatni.
Értem.
Értem!
Minden rész kezdeténél körbeültük az asztalt,
és felolvastuk a forgatókönyvet.
Mindannyian úgy érkeztünk: „Jól vagy?”
Mint akik azt kérdik: „Ez az utolsó epizódod?”
Sosem lehetett tudni, ki marad
a következő részekben. Észveszejtő volt.
Mindig azt mondtuk: „Velem minden oké.”
Rettegtünk, hogy bekövetkezik.
A srácok azt találgatták, ki lesz a következő.
Bevett szokás szerint, akit David ebédre vagy vacsorára hívott,
annak annyi volt.
A „telefonhívás” Cilinder mestertől.
Ő a főnök.
Az éned, amit Tonyban láttál,
a főnök éned volt?
- A gondolat, hogy... - Annak hittem.
- Rohadtul megölted! - Amikor valakinek meg kellett halnia...
magam mondtam el a színésznek.
Nehezemre esett.
Jézus Krisztus!
- Nehezen fogadták. - Le kell ülnöm.
- Úgy érzem, állni sem tudok. - Akadt, aki könyörgött.
Leülhetek, Tony?
Hiszen ez a munkájuk. A megélhetésük.
Vincent Pastore, Big Pussy, harcoltunk érte.
„Ne öld meg, David! Maradjon még egy évadot!”
A helyzet az, hogy a sorozat gengszterekről szól. Meg kell halniuk.
A francba!
Adriana.
Távolságot akartam tartani mindettől.
Mi van vele?
A szövetségiek.
Úgy gondolkozni, mint ő: „Mennie kell.”
Jesszus úristen!
Amint eldöntöttük, hogy Adriana együttműködésbe kezd
a szövetségi nyomozókkal, minden világossá vált.
Adriana élete nem ér szép véget.
Intézkedem.
David leültetett a kulisszában: „Két befejezést veszünk fel.
Az egyikben megmenekülsz,
a másikban megölnek,
és csak az adás napján derül ki, melyik az igazi.
Mivel a titoktartással gondjaink akadtak,
senki sem tudhatja, mi fog történni.”
Azt feleltem: „Meg fogok halni, és többé nem játszom a sorozatban.”
Mire ő...
Elvállaltam egy másik munkát, mert nem tudtam,
berezeltem, ő pedig felkapta a vizet...
mert ennek híre megy.
Kellett az a munka. Azt hittem, soha többé nem dolgozom.
Tudtam, hogy Adrianát öt évadon át alakítani,
és általa ismertté válni, meghatározza majd az életemet.
Tudtam, hogy sztereotipizálni fognak.
Azt mondtam magamnak:
„Jó, ha rögtön élek a lehetőséggel.”
ÖTÖDIK ÉVAD, 12. RÉSZ „BÉRELT PARKOLÓHELY”
- Halló! - Én vagyok.
Nem is tudom, mit mondjak.
Christopher öngyilkosságot kísérelt meg.
- Ugye nem esett baja? - Jól van.
A Ramapónál járt. Bevett néhány gyógyszert,
egy embere talált rá egy étkező mosdójában,
kórházba vitték.
Úton vagyok oda,
érted küldöm Silt, hogy felvegyen, oké?
Jézus Krisztus!
Bármennyire is szomorú lettem, hogy mennem kell, felkészültem rá.
Tudtam, hogy ennek... így kell lennie.
A karakterek és a többi színész miatt lett annyira nehéz.
Nem csak Adriana ment el, Drea de Matteo is.
David nem akarta látni, hogy lelövik, mert szerette őt.
Miért sírsz? Minden rendben lesz.
Nem tudtam volna nézni, hogy lelövik Adrianát.
Képtelen lettem volna rá.
Ezért megtörtük a sorozat stílusát.
Az összes többi áldozat halálát mutattuk.
Elkezdtük megvitatni:
„Hogyan csináljuk?”
Ha nem természetesen történik meg...
ALIK SAKHAROV OPERATŐR
...költői módon kell megjeleníteni.
Nem fog tombolni, nem könyörög, sokkal inkább...
- Indít! - ...valahogy így.
Tessék!
Messze ez a legnehezebb jelenet, amit valaha forgattam.
Persze remekül játszott.
Azt kérte: „Ne kíméljetek!
Nyilván ez az utolsó jelenetem.
Sikerüljön jól!”
Azt mondtam: „Stevie, bele kell húznunk.
Én egy kurva vagyok, te egy maffiózó, ragadj meg a hajamnál fogva,
és csináljuk!”
Nem!
- Gyere! - Nem!
- Kérlek! - Hova a francba mész?
- Gyerünk, te átkozott kurva! - Ne! Kérlek!
Nem!
Amikor ezt a jelenetet írtam,
feljegyeztem, hogy a kamera az eget pásztázza,
majd képet váltunk, hogy Tonyt és Carmelát mutassuk
egy másik jelenetben.
Szándékosan úgy ér véget az a rész, hogy Tony és Carmela az erdőben vannak.
Carmela arról beszél, hogy megvásárolják földet.
- Csodálatos terület. - És a kilátás!
Megéri a 600 000 dollárt. A földmérő kedden jön.
Tony csak Adrianára tud gondolni.
Némely dologtól elszorult a torkom, ha arra gondoltam,
hogyan végzi az a szereplő.
Drea de Matteótól is elbúcsúztunk.
Drea onnantól nem jött forgatni.
- Jól vagy? - Én? Igen. Teljesen.
Mikor kezdtél el a sorozat befejezésén gondolkodni?
Hét évad készült,
de 6A és 6B néven,
az HBO így kerülte el, hogy emelnie kelljen a színészek fizetését.
Ha hetedik évadnak hívják,
a szerződésekben foglaltak miatt fizetést kellett volna emelniük.
Ennyi!
Két évvel korábban Chris Albrecht azt mondta nekem:
„El kellene kezdened gondolkodni, hogyan akarod befejezni.”
Arra sosem gondoltam, mert befejezni?
Abbahagyni egy sorozatot... Nem is tudom.
Ez történik a legtöbb... minden televíziós műsorral.
Mindegyik véget ér.
De ez más volt.
Te rendezted az első részt,
a többit azért nem, mert író és producer voltál.
Az utolsó részre visszatértél rendezőként.
Igen. Alikkal, az operatőrrel.
- Addigra mindketten sokat fejlődtünk. - Értem.
- Tíz év telt el. - Hosszú idő.
Ami az utolsó részben történt,
arról sok szó esett 2001-ben...
2001: ŰRODÜSSZEIA RENDEZŐ: STANLEY KUBRICK
...a nézőpontot félbeszakítja
a karakter saját nézőpontja.
Az űrhajós látni kezdi saját magát.
Felveszi a szkafandert, egy tükörben közelít magához...
megfordul, és nincs rajta szkafander.
Végül egyedül vacsorázik és öregszik.
Hátranéz és látja magát az ágyban,
öregemberként.
Ez az egyszerű technika mindig lenyűgözött.
Abban a részben...
6. ÉVAD, 21. RÉSZ „MADE IN AMERICA”
...Tony végig, akárkihez is látogat,
a saját nézőpontjából lát.
Elgondolkodtatott az időről...
és a közeledő halálról.
Uram! Elnézést!
Vagy bármiről, ami közeledik.
Valami rejtély lengi körül.
Az utolsó jelenethez az első ötlet már régóta kísért,
e szerint Tony visszamegy Manhattanbe a Lincoln-alagúton át
egy találkozóra, és ott éri utol a végzet.
Nem tudtam, hogy a végzettel találkozik,
de nem festett túl jól. Gondolom, ez lett volna a vége.
A közönség tagjaként azt gondoltad volna:
„Kétlem, hogy ebből sok jó sülne ki.”
De sosem lehet tudni.
Az Ocean Boulevardon hajtottam végig,
megláttam ezt a falatozót, arra gondoltam:
„Olyan helyen érhetne véget a sorozat, ahová mindig enni járnak.”
Csöndet kérek! Csöndet!
Amikor azt mondtam: „A »Don't Stop Believin'« legyen a dal”,
mindenki felzúdult: „Ugye csak szórakozol?
Az egész átkozott sorozat végén?”
Senkinek sem tetszett.
Azt feleltem: „Nos, eldöntöttétek helyettem.”
- Szia! - Szia!
És nem csupán azért, hogy ellenkezzek.
- Mit együnk ma este? - Nem tudom.
Minél többet dolgoztam rajta,
annál erősebben hallottam ezt a sort a dalból:
„A filmnek soha nincs vége. Folyamatosan pereg.”
Arra gondoltam: „Húha!”
Az egész rész egy kört ír le.
Mintha visszatérnénk az első részhez.
Hátrébb!
Felgyullad a grillsütő, felgyullad a kocsi.
Ha nem tetszik a felhajtó, újat építek, oké?
Talán a fa miatt.
Lenyűgözött az egymásba fonódás. Első rész, utolsó rész.
Gyerekek! Ide gyertek!
A hangulata olyan, mint magának az életnek,
amikor minden újra és újra ismétlődik.
Olykor...
- jó az élet. - Gyakran jó az élet.
Az étkezői jelenetben a beszélgetés nagy része arról szól:
- „Emlékszel arra, hogy...” - Igen,
A családomra.
- Tony az első évadban azt mondta... - Emlékszel az apró pillanatokra...
mint ez...
amik jók voltak.
Raktározd el!
- AJ emlékezteti rá. - Összpontosíts a jó dolgokra!
Ne gúnyolódj!
Nem azt mondtad valamikor, hogy összpontosítsunk a jó dolgokra?
- Ezt mondtam? - Igen.
Igaz lehet.
Ez a jelenet piramisszerűen épül saját magára,
az ember csak építi, építi és építi.
Rengeteg történés zajlik egyszerre.
Meadow parkolni próbál, nagy a tömeg,
sok a szereplő, ott a fickó a „Csak tagoknak” feliratú felsőben.
Egyszerre több fenyegetés is érkezik.
Egyre nő az étkezői jelenetben a feszültség.
Várunk valamire.
Vettem a bátorságot, és rendeltem az asztalnak.
Elsötétül a kép. Hirtelen és különösen.
Mindenkit meglepett.
Mindenkit felhívtam: „Csak nálam ment el a kép?”
Jimmel néztük, aki azt kérdezte: „Ennyi?
Ennyi?” Nem tudta elhinni.
- Jim nem tudta? - Nem!
Csalódott volt?
Sokkot kapott, mint mindenki.
Azt mondtuk: „Ennyi.
Ez a történet vége.”
Arra gondoltam: „Ez David! Tipikus David.
Pont így akarta lezárni a sorozatot.
Nem akarta, hogy bárki tudja, mi történik.”
Azt hiszem, arra gondoltam, hogy az univerzumnak sosincs vége.
Neked talán igen, de az univerzum marad.
A film forog tovább.
A tétovázásban van feloldás.
Ami megnyitja a nyitott befejezésben rejlő költőiség érdekességét.
Számtalan ember mondta...
„Tudom, hogy tudja. Mi történt valójában?”
A Vanity Fair tíz évvel később közölt egy írást a Maffiózókról.
Felkerestek és megkérdezték:
„Mi a vége? Hogyan lett igazából vége?”
Tudjátok...
Azt feleltem: „Oké, egyszer és mindenkorra,
a legvégén a rendező azt kiáltotta: »Ennyi«,
a színészek pedig hazamentek.”
Mi történhetett? Megölték Tonyt?
- Kiirtották a családot? - Mire mindenki felkiáltott: „Igen!”
A nagy feloldás és hatás mit sem ér,
mert 20 perccel később nem emlékszel a sorozatra.
Ha bölcsen építgeted a befejezést,
nyitva hagyod a végét, mint itt is történt,
a műsor örökéletű lesz. Senki sem fogja megfejteni.
Az a vége, amit akarsz.
Öregemberként halt meg.
Valaki kijött a mosdóból, és fejbe lőtte.
PORT KAVAR A „MAFFIÓZÓK” VÉGE
Még utoljára mindenki körbeállja a vízhűtőt, és azt mondja...
FELEJTHETŐ A „MAFFIÓZÓK” BEFEJEZÉSE
„El nem hiszem, amit láttam.”
NYOLC ÉVET VÁRTUNK ERRE?
- „Mi történt?” - Mit kaptál belőle?
Egy megoldandó kérdést.
„És hogyan oldod meg?” Újranézed a sorozatot.
Befejezted, amikor vége lett? Megbékéltél vele?
Szomorú lettél? Valami máshoz fogtál volna?
Mi történt?
Azzal akartam foglalkozni, amivel mindig is.
Egy nyamvadt filmet forgattam volna.
DAVID 2012-BEN MEGÍRTA ÉS MEGRENDEZTE ELSŐ FILMJÉT
„NOT FADE AWAY” FŐSZEREPBEN: JAMES GANDOLFINI
Eleget forgattam a Maffiózókat,
véget ért. Jó érzés volt.
Rendben, kezdjük! Tessék!
Ahogy múlt az idő, hiányozni kezdtek az emberek.
Olyanok voltunk, mint egy család.
Hiányzott a problémamegoldás.
Az írás, majd az: „Milyen színű legyen a kalapja?
Piros?
A nő kalapja piros, az övé nem lehet az.”
„Ott nem forgathatunk, mert látszik a Shell jelzés.”
Vagy a vágási folyamatban: „Miért fekete?
Miért vágnánk feketére?”
HARMADIK ÉVAD, 2. RÉSZ „ISTEN VELED, LÍVIA!”
Meadow és AJ közös jelenete.
„Állunk egy havas este az erdőben.”
De jó, hogy már nem vagyok középiskolás!
Olvastad?
Régi történet. AJ házi feladatot írt.
Mit jelent?
Olvasónaplót kell beadnom holnap.
Mit jelent?
„Az erdő mély és szörnyű szép, de menjünk, otthon vár a nép,
és házam messze-messze még.”
„Havas este az erdőben”, azt hiszem, ez a vers címe.
- Robert Frost? - Robert Frost verse.
- Meadow azt mondja... - Mi borítja a mezőt?
- Hó. - Igen!
- És mit jelképez a hó? - A karácsonyt.
Hahó! Hideg.
Végtelen fehérség, végtelen semmi.
- Nem tudom. - A halált.
- Azt hittem, a fekete jelzi a halált. - „Azt hittem, a fekete jelzi.”
Én is így vélekedtem.
Most azt mondják az emberek: „Bevallotta, hogy Tony meghal.”
Az igazság az...
A feliratot fordította: Balla Fruzsina