MAFIJEC: DAVID CHASE IN SOPRANOVI, 2. DEL
Imate fotografijo?
Vročica v zvezi s Sopranovimi je dosegla višek julija lani...
22. JULIJ 2000 HARRISON, NJ
...ko se je 14.000 nadebudnežev udeležilo avdicije za igralce
v vse prej kot glamuroznem Harrisonu v New Jerseyju.
Po ocenah se je zbralo od 10 do 25 tisoč ljudi.
Bilo je po prvi sezoni.
Vrsta se je vila vse do avtoceste.
DAVID CHASE AVTOR SERIJE SOPRANOVI
Bilo je neverjetno.
- Dajmo, druščina. - Dame, stopite naprej.
Menda se je razvedelo,
da moraš v Jersey prinesti svojo fotografijo.
Tu so policisti, gasilci in učitelji.
Kdo pa noče slave in bogastva?
Nekaj vam povem. Sem pravi za vlogo v Sopranovih.
Ni pristnejšega Italijana. Takih enostavno ni.
S prijateljem sva se uredila.
Pred nama je bilo 482.000 ljudi.
Ne vem, ali imava kaj možnosti.
Gospod, pomaknite se, če želite...
Zapustite območje!
Lahko vas aretirajo, če ne zapustite območja.
Policiste v Harrisonu je skrbelo za javno varnost,
zato so razpustili avdicijo.
Konec je.
Večina ljudi je samo odložila svojo fotografijo v škatlo
in upala na najboljše.
V množici smo našli Ginny Sack.
Obiskovala je isto srednjo šolo kot jaz.
Bila je kozmetičarka. Nikoli ni igrala.
Kaj je to, hudiča?
Vrtelo se mi je. Cuker mi je padel.
Kaj pa sadna solata?
Ti naj bi opustil kajenje, pa ga nisi.
Nikotin povzroča zasvojenost!
Kaj je s tabo? Zakaj kričiš name?
Niti za hip nisi podvomil o njej.
Vem, da sem se v zadnjih letih zredila.
Vidim druge žene in kako jih moški gledajo.
Jaz tebe ne gledam tako?
Te nisem vedno?
Ljubim te.
Ko je minilo nekaj časa,
sem opažal, da sta se med gledalci oblikovali
dve različni skupini.
Ena skupina je bila željna dramske serije,
druga skupina pa se je imenovala
"Manj blebetanja, več streljanja."
Ton serije ni bil enostaven,
saj je nihal med lahkotnim in temačnim,
zato si moral biti pripravljen na eno ali drugo
že za naslednjim vogalom.
Zdi se mi zelo pomembno,
da je temačnost prepletena s humorjem. Ko razmišljam o tem,
se spomnim nase kot otroka, ko sem začel hoditi na pogrebe.
Gledal sem starega očeta, ki je mrtev ležal v krsti,
in poslušal nor pogovor.
Ena od mojih tet je govorila neumnosti.
Misliš si: "Kaj pa govoriš?
Tvoj oče leži v krsti."
To je vplivalo name kot na pisca.
Samo poglej jo. Mariolina mi ga je prva vrgla na roko.
Meni in Vincentu Maniscalcu za kurjo tržnico.
Junior.
Zaboga, kaj pa govorim? Ubožica je legla k počitku.
Pojdimo.
O Sopranovih lahko rečem,
da res ne vem, ali je šlo za dramo ali komedijo.
Tony Sirico, na primer,
je igral resnega gangsterja,
a v ospredje je prišla komedija.
Jebenti mater.
Absurdnost je bila del njega.
- Prosim! - Kurčevi strupeni bršljan.
Rodil sem se v Brooklynu. Odraščal sem na ulici.
Še zdaj imam cement v čevljih.
Dobro poznam to življenje.
Poznam veliko tipov, ki živijo tako.
Me že srbi.
Ni bil naličen, ker je hodil v solarij.
Imel je odsevnik in se sončil.
Tony je res to počel. Vedno je bil zagorel.
Moj lik se vede enako kot jaz.
Nikomur ne povejte.
Veš, da ko bo Caitlin končala študij,
bomo leta 2027 ali nekaj takega?
Če bo po tebi, ne bo končala niti četrtega razreda.
- Kaj pa počneš? - Nič.
Rez! Zelo dobro. Preveri, prosim.
Tony Sirico je bil zelo premišljen.
Svojemu videzu je posvečal veliko pozornosti.
Nihče se ni dotikal njegovih las.
Noben frizer se ni smel dotikati njegovih las.
PISEC / PRODUCENT
Predstavil mi je sistem.
Vstal je ob treh ponoči, prebral scenarij,
se počesal in v zrak popršil lak,
ki se je nato posedel.
Zadevo je nekajkrat ponovil, dokler ni bil urejen in pripravljen.
Kaj delaš, pizda?
3. SEZONA, 11. DEL
- Bova midva kopala? - Snemali smo epizodo.
Ja, pezde. Spravi se na delo.
Zemlja je precej trda, a uporabi svojo sibirsko voljo.
Paulie in Christopher naj bi ubila tipa.
Peljala sta ga v gozd, a tip je pobegnil.
Izgubila sta se v gozdu.
Čakaj malo.
Hodila sva v krogu. Kako je to mogoče?
Eden od vidikov epizode se razkrije, ko prvič vidimo Paulieja.
Naj se svetijo.
Je lepo počesan in na manikiri.
Oprostite.
Bistvo je v tem, da se povsem sesuje
in na koncu postane najslabša različica sebe.
Pizda.
Izgubil sem čevelj.
Prava razvalina je.
Tonyju Siricu sem rekel:
"To bi nastalo iz tvoje frizure."
Odvrnil je: "Pričeska bo ostala." "Tony," sem rekel.
"Prav v tem je bistvo.
Paulie je ves razfukan."
Privolil je in naredil takole. Rekel sem: "Daj no, Tony."
"Prav, pezde," je rekel in si razmršil lase kot norec.
Rekel sem: "Posnemite, da si ne premisli."
Samo takrat smo videli Tonyja Sirica,
ko ni imel urejene pričeske. - Na bradi imaš majonezo.
- Kaj? - Majoneza. Majoneza!
Ko so se zadeve s serijo zapletle, sva z Denise kupila hišo v Franciji.
Tam sva delala in snovala naslednjo sezono.
Kar naprej je vrtnarila.
Posedal sem v bližini, medtem ko je obrezovala,
in ji pripovedoval zgodbe.
Imela je izjemen vpliv.
Vedno je bilo po 13 epizod.
Potegnil sem 13 črt.
Potem sem potegnil novo črto in napisal: "Tony."
Kaj Tony naredi v prvem delu? Kaj Tony naredi v drugem delu?
Kaj se zgodi? Tako sem zabeležil vsebino.
Potem sem dodal Carmelo. Kaj počne Carmela?
Imela je svojo sezono.
Chris. Vsak je imel svojo sezono.
Eni so imeli dve ali tri. Tony je imel dva ali tri stolpce
z opisom dogajanja v sezoni.
Potem sem se vrnil in vse skupaj predstavil scenaristom,
da so poznali usmeritev sezone.
Potem smo sedli in rekli:
"Prva epizoda. Vem, kaj tu piše,
a kaj se bo v resnici zgodilo?"
Gradili smo dramo.
Srečajo se v kleti.
Sedeli smo in ga srali. Kot zdaj midva.
- Tako. - Cele dneve.
Pogovarjali smo se in ga srali, srali, srali.
Iz tega se izcimi veliko dobrega.
Posedali smo s prijatelji in spraševali:
"Kaj si počel sinoči?"
Tako smo napletli zgodbo. Ali pa: "Nekoč se mi je zgodilo to
ali ono..."
Včasih je vse skupaj sprožil David, ko je vprašal:
"Kaj je najhujša stvar, ki si jo naredil v razmerju?"
Resno, Tony, kar povej. Zakaj te ne smem več videti?
- Ker si fukala z Ralphom. - Si naenkrat odkril moralo?
Nimam morale, imam pa pravila.
Tako pač pripoveduješ zgodbe. Bilo je zelo terapevtsko.
Poleg tega smo skupaj preživeli več let.
Ljudje v tistem prostoru smo doživeli ločitve,
rojstva otrok, smrt staršev
in vse, kar je del življenja.
Igralec je instrument za podajanje zamisli.
V naslednjih...
Delil sem zgodbo o svojih pisateljskih začetkih.
- Hodil sem tudi na igralski tečaj. - Je to tečaj igranja za pisce?
To je bilo del prve epizode, ki sem jo napisal.
Pomagaj mi, očka.
Oči, pomagaj mi. Očka.
Lahko se zaneseš name. Zaupaj mi.
Povedal sem zgodbo o obisku vedeževalca.
Iz tega je nastala zgodba o Pauliejevem obisku vedeževalca.
- Charles Pagano. - Kako veš, jebenti?
Pravi, da je bil vaš prvi, a čutim jih še mnogo.
- Hej! - Ta pa se smeji.
Strupeni bršljan?
Zanima ga, če vas še srbi.
Ne zajebavaj se z mano. S kom si govoril?
Vse moje zgodbe...
SCENARIST / PRODUCENT
...neposredno izvirajo iz mojih osebnih izkušenj,
iz vsega, kar vidim, slišim in gledam.
- Grady Court 26. - 26, dobro.
Tu sem odraščal, prav v tej zgradbi.
Tu je moje znamenito stanovanje. 107.
Odraščal sem v kompleksu Maverick Housing v vzhodnem Bostonu.
Kradli smo po trgovinah
ali pa kot mulci služili denar na različne načine.
Ko sem imel 13 ali 14 let,
sem se znašel v krajevnem društvu,
v katerem so bili gangsterji iz soseščine.
Če me že mislijo povabiti na ples,
naj se vsaj podvizajo.
"Mali, naredi mi uslugo. Pometi tla."
Bil sem zraven pri kartanju.
- Igram. - 400 zate.
S tipi sem bil za zaprtimi vrati.
Ne glej v tla, Bobby. Mene glej.
Ko smo se usedli skupaj,
da bi ustvarili like, kakršen je Bobby Baccala...
Plen pripada zmagovalcu.
Spizdi že enkrat, preden ti knjigo citatov
zatlačim v zavaljeno rit.
Ali pa Richie Aprile...
V čuzi sem precej razmišljal o tem.
O čem?
Neverjetno, kako jasno vidiš stvari.
- A kdaj meditiraš? - Jaz da bi meditiral?
- Beansie. - Si nor?
Ne tako nor kot včasih.
A še vedno dovolj, da ti iztaknem oko.
Kaj se greš, Rich?
Pri tem sem lahko sodeloval na podlagi svojih izkušenj
ob teh pametnjakovičih.
Prilizovanje Tonyju Sopranu se ti je lepo obrestovalo.
Samo poglejte nekoga, kot je stric Junior,
Tony ali Paulie Walnuts.
Gre za nizkotne, grozne ljudi.
Imel si občutek, da lahko govoriš o čemer koli.
Rekli smo: "Smo skupina scenaristov.
Pišemo o zlih ljudeh, ki počnejo zle stvari.
To moramo začutiti tudi v nas samih."
SCENARISTKA / PRODUCENTKA
Izrekli smo stvari, za katere danes velja,
- da bi vzbudile zgražanje. - Drži.
Lahko bi nas ožigosali za rasiste ali seksiste.
Pa še za marsikaj drugega.
Nekaj časa smo razmišljali, da bi najeli asistenta,
a smo dojeli, da se ne bi obneslo.
Naj bi bila v kopalkah? Resno?
Naj obstane pri vratih. Ko odide, kliče za njim...
Kako ste napredovali od člana igralske zasedbe
do scenarista?
Nisem postal scenarist serije,
ker bi želel, da moj lik počne sočne stvari.
V resnici sem oboževal vse like.
Zaljubil sem se v vse po vrsti.
Od Davida sem se naučil,
da gre za specifičnost in podrobnosti.
- Vse je bilo premišljeno. - Prizor se mora stopnjevati in...
V procesu je prišlo do točke,
ko je David vstal, šel na kavč,
se ulegel in zaspal,
mi pa smo govorili naprej.
Ni zares spal. Mižal je in razmišljal.
Nisem mogel več govoriti. Sam sem bil na kavču,
oni pa so se pogovarjali naprej. Potem sem končno nekaj naredil.
Na neki točki je vstal in v prostoru je zavladala tišina.
Vzel je flomaster, stopil k tabli
in potem napisal podrobno razdelano zgodbo v 12 delih.
David je začel pisati,
in to na tri velikanske table.
Kar utrgalo se mu je. Vse je popisal.
Vsi smo rekli: "Ja, super."
Vsak je kaj prispeval in zadeva je bila narejena.
Šli smo na kosilo, ob vrnitvi pa je rekel:
"To je zanič."
Vse je pobrisal. Porabili smo ure in ure.
Vsako leto sem na začetku rekel: "Zapomnite si prvih pet zamisli.
Zavrgli jih bomo.
Sploh jih ne omenjajte. Šesta zamisel mogoče pride v poštev."
- To velja tudi zame. - A tako.
"Pogovorili se bomo.
Kar je bilo pred tem, ni dobro."
III/4 "USLUŽBENEC MESECA"
Govorimo o pomembnih rečeh.
Govorimo o življenju, smrti, ljubezni, nasilju.
Molči. Ne obračaj se.
Še zdaj sem ponosna, da nismo prikazovali nasilja,
ki je samo sebi namen.
- Ne zdi se mi... - Bilo je skladno z liki.
Ja, imelo je smisel.
Nihče od nas se ni nikoli kar tako zatekal k nasilju.
Nikoli nismo rekli: "Prikažimo ta grozljiv dogodek."
Bilo je nasprotno.
- Dala ti bom ves denar! - Utihni!
- Ne! Ne! - Utihni! Utihni.
- Ne, nikar! - Sleci hlačke.
Ne, nehaj!
Prosim, nehaj.
- Ne! - Prekleta kuzla!
Ne! Ne!
Nehaj! Nehaj!
Posilstvo Melfijeve je bilo zelo zelo nasilno
in grozno ga je bilo gledati.
Njena odločitev, ali naj pove Tonyju ali ne,
je bila toliko težja, ker smo videli, kaj se ji je zgodilo.
So ga izpustili?
Nekdo je za kratek čas založil dokaze ali nekaj takega.
Ne vem točno, kaj so kurčevi bedaki naredili.
So ga do sojenja kar izpustili?
Lahko ga identificiram.
Tako določa zakon. Izpustiti ga morajo.
- Nemogoče. - Povedal sem ti vse, kar je rekel.
USLUŽBENEC MESECA JESUS ROSSI
Kurčevi uslužbenec meseca je spet na prostosti.
Kdo ga bo zaustavil? Ti?
Komu lahko zatožim pesjana,
da ga bo raztrgal na kose?
Kaj je narobe?
Dajte, no. Kaj sem naredil?
Dajte, no.
Spomnim se, da sem brala scenarij, in še preden sem ga dokončala,
sem poklicala Davida in vprašala: "Zakaj?
Zakaj bi se spravil nanjo?
Edina je, ki se trudi,
da bi razvila čut za pravičnost,
čut za razumskost.
Zakaj si se spravil nanjo?
Tako sem iz sebe, da ne morem prebrati do konca."
Lahko prebereš do konca, Lorraine?"
"Že prav," sem rekla. Potem pa...
Kaj je?
Bi radi kaj povedali?
Ne.
Ko je rekla ne,
me je zadelo z vso silo.
Znajde se na razpotju in sprejeti mora odločitev.
Naj se izrazim tako.
Vedela je, da če bi mu povedala za posilstvo,
bi bilo vsega konec.
Ni se šolala 15 let,
da bi postala gangsterka.
Celo najbolj nasilne epizode
so bile prežete z izjemno lepoto.
Kot epizoda, v kateri umorijo striptizeto.
III/6 "UNIVERZA"
Govori o Meadow na kolidžu.
Imaš kondom?
Obenem prikaže mladenko istih let.
Serija je vedno nekoga z nečim šokirala.
Se zdaj dobro počutiš? Si pravi moški?
Lahko si šel čez rob in spravil ljudi v nelagodje.
Oprostite, celo brez opozorila.
Stvar je v tem, da ljudi presenetiš
in v njih vzbudiš neprijetne občutke,
da se naučijo spopadati z njimi.
Prijatelj moj, tako je življenje.
Grozne stvari se zgodijo brez vnaprejšnjega opozorila.
Ralphie je pretepel striptizeto do smrti.
Moral si videti, za kako odvratno osebo gre,
da si razumel, kdo so tipi, za katere navijaš.
Zdaj se poglej.
Zanimivo, da se je občasno zgodilo,
da so gledalci zmotno pomislili:
"So veliki, zabavni medvedki, s katerimi poklepetaš,
ko sloniš ob ograji."
To je res, dokler jim ne dolguješ denarja.
Potem je konec zabave.
Vsake toliko časa smo ljudi opomnili,
- kdo je Tony Soprano v resnici. - Si končal?
Hvala, T.
To sranje brez sladkorja
je zadnje, kar si kdaj popil.
Zaboga! Mamica! Prosim, Tony.
Scenaristom sem rekel: "Je morilec,
ženskar in pizdun."
"V mnogih pogledih je bedak."
Tebi se mogoče zdi noro.
Tony mora biti vedno najpametnejši.
Ne zdi se mi več noro. Starejši ko sem...
Ni ves čas zabaven.
Slab človek je in izjemno nasilna oseba.
Boš kavo?
Ne.
Vedno se mi je zdelo, da je nerealistično to,
da je bil bolj razmišljujoč, kot bi bil v resnici.
Tony preveč razmišlja. Preveč je zaskrbljen.
Dogajalo se mu je nekaj, česar ni mogel nadzorovati.
- Napadi panike. - Ja.
Če ne bi imel napadov panike,
najbrž ne bi šel k psihiatru.
Nimam časa za kurčeve napade.
Več mesecev si se dobro držal.
Ni si mogel privoščiti, da bi se zgrudil vpričo svojih pajdašev.
Seveda se je pod površjem skrivalo marsikaj.
Bil je zelo depresiven, a tega ni razumel ali se ni zavedal.
Imel je veliko strahov, a tega ni vedel.
Imate kaj zadržkov glede tega, kako se preživljate?
Ja.
Biti moram žalosten klovn, ki se na zunaj smeji,
v sebi pa joče.
Že samo govorjenje o tem me izčrpa.
Občutek imam, pa je za mano veliko ur terapije,
da ti pri psihiatru nikoli ni treba za nič odgovarjati.
To me je vedno malo motilo.
Vse se konča nekako tako:
"Razumeti morate, kakšni so bili moji starši.
- Jaz že nisem kriv." - Halo?
Teoretično naj bi s pomočjo terapije postal boljši človek.
- Da slišim. - Postal je samo boljši mafijec.
Naučil se je, kako prisluhniti čustvom drugih ljudi.
Vsaj za 20 ali 30 sekund.
Hočemo samo, da se pogovoriš z njim.
Konec koncev je tvoj stric. Daj, no.
Tako je.
Kot je v seriji rekla Livia: "Psihiatrija..."
To so samo nečisti židovski posli.
To je moja mati govorila o psihiatriji.
- Ničesar niso vedeli o tem. - Tako.
"Melfi."
Zame je bilo zelo pomembno, da je italijanskega rodu.
- Iz katerih koncev si, ljubica? - Dr. Melfi.
Očetova družina je bila iz Caserte.
Avellino.
Moja mati bi bila navdušena, če bi pristala skupaj.
Ni smela biti preveč odločna,
niti preveč sočutna.
Kaj imajo skupnega vse ženske? Vaša mati,
žena in hči?
Vse mi težijo.
Lik je temeljil na psihologinji,
- ki sem jo takrat obiskoval. - Vem, kam merite.
Vse so Italijanke. Pa kaj?
Mogoče se prek mene pogovarjate z njimi.
Postajalo mi je jasno, da je šlo za to,
da sem prevzgajal samega sebe.
To ste počeli na terapiji?
- Z njo. - Tako.
- Dobil sem novo mater. - Kaj?
Vsekakor je Tony počel prav to.
Pripisali ste mi vse tisto, kar po vaše primanjkuje
tako vaši ženi kot tudi materi.
Govorite, kot da sem mamin sinko.
Moški sem.
Sediva v psihiatrični pisarni
in analizirava tipe. Potreboval je mater.
Mama?
Njegova mati je bila norica.
- Veš za moj drag nakit? - Ki ti ga je dal oče?
Nekaj kosov je Cartierjevih, ne?
Vse sem podarila tvoji sestrični Josephine.
- Se zajebavaš? Drag nakit? - Vedno ga je občudovala.
Zelo sta si podobna, kar je izvor nesoglasij.
Kurčevi sestrični si dala Cartierjeve prstane,
- meni pa masažni stol? - Tvoja žena ni...
Trudi se, ker je Italijan in ker je njegova mati,
a ona dobro ve, kako mu lahko stopi na živec,
kar tudi redno počne.
Zdaj pa poslušaj. Da ne bi naredila še več škode sebi
ali dediščini svojih vnukov, ne boš več živela sama.
- Ne bom šla v dom za ostarele. - Potem pa bom šel na sodišče
in dobil moč, da odločam v tvojem imenu.
- Poslal te bom tja. - Takoj me ubij.
Kar daj. Daj že.
Pojdi po nož in me zabodi.
Sem, prav sem. Takoj. Prosim.
Manj bi me bolelo od tvojih besed.
Poznam starostnike, ki so polni življenja!
Livia je bila nekakšen skupek, pa čeprav nenamerno,
tudi če se David in ostali tega niso zavedali.
- Res je vsak nekaj pridal. - Scenaristi serije Sopranovi
smo vsi po vrsti imeli isti tip matere.
Imel sem zanič odnos z materjo.
Naj na kratko predstavim svojo mater.
Bila je steber družine.
Oče je umrl v četrtek, v ponedeljek zjutraj
pa je šla že v službo kljub petim otrokom. Bog jo blagoslovi.
Nisva imela dobrega odnosa.
Po sprejemu na NYU sem poklical mamo in rekel:
"Mama, sprejet sem na univerzo New York."
Takrat sem živel sam. Odvrnila je:
"Zdržal boš pol leta." Rekel sem: "Prav, hvala."
Ko so me sprejeli na pravo, sem poklical mamo in rekel:
"Mama, sprejeli so me na pravo."
Rekla je: "Še eden od tvojih trapastih načrtov."
Serija prikazuje stvari, ki sem jih doživel,
ko sem obiskal svojo mater. Živela je v domu za ostarele.
- Kdo je? - Jaz sem, mama.
Kurčeva soseda je kar naprej točila vodo.
Že spet.
Mojo mater je spravljala ob živce.
Dovolj že enkrat. Koliko vode pa rabi?
Ves ljubi dan toči vodo.
Voda, voda, voda.
Živim zraven povodnega moža.
Nič ni izmišljeno.
Vse temelji na resničnih dogodkih.
Začelo se je z Davidom in njegovimi izkušnjami,
potem pa smo prepoznavali podobne težave in reči,
ki so nas spravljale v smeh ali nam šle na živce.
Kar je bilo skladno z Davidom in s Tonyjem Sopranom,
je postalo del serije.
Ko sem imel osem ali devet let,
smo hodili na obalo v Belmontu v New Jerseyju.
Zvečer smo se nekam odpravili in hodili po stopnicah navzdol.
Oče je padel in si raztrgal hlače.
Mati se je smejala kot nora.
To je bil navdih. Večina ljudi ni razumela.
"Zakaj se smeji? Kako grozno."
Nancy je moji ženi Denise med prvo sezono rekla:
"Sklepam, da je stvor, ki ga upodabljam, že pokojni."
Rekla bi, da ima vaša mati nekaj,
čemur pravimo mejna osebnostna motnja.
Za take ljudi obstajajo samo njihovi notranji strahovi.
Resnični svet in resnični ljudje so postranskega pomena.
Ti ljudje ne poznajo ne ljubezni ne sočutja.
V izvirnem filmskem scenariju,
pa tudi v zadnjem delu prve sezone,
mu Melfijeva pove, da je mati tista, ki ga hoče ubiti.
Prasica izprijena. Govoriva o moji materi.
Odpravi se v dom za ostarele,
pograbi blazino
in jo zaduši. Tako je bilo v filmu
in enako bi se zgodilo v seriji.
Nancy je imela pljučnega raka in emfizem.
Ko se je bližal konec, je rekla: "David, samo pusti, da delam."
- Vašo mater je zadela kap. - Zgodba se je spremenila.
Kap?
Včerajšnje TV-novice so jo res razburile.
To se me ne tiče. Se je pač zgodilo. Reševalci se trudijo...
Imel bom dolgo in srečno življenje, česar zate ne morem reči.
- Zdaj pa dovolj! - Ja?
Naprej, kar naprej.
Hotel sem narediti, kar je prav, ti pa me daš pospraviti?
Ne razume vas.
Nasmiha se. Poglejte izraz na njenem obrazu!
Poglejte njen obraz. Nasmiha se.
- Dovolj, dovolj. - Proč od mene!
Zato smo ji dali delo.
Nisem bila vedno popolna, sem se pa trudila po najboljših močeh.
Vem, da nikomur ni bilo všeč,
če sem vam ukazovala.
Otroci so kot živali. Nič drugačni niso od psov.
Nekdo jih mora naučiti, kaj je prav in kaj ne.
OSMRTNICE NANCY MARCHAND
Ni živela prav dolgo.
Bila je čudovita.
Ljudje so oboževali Livio. Zdela se jim je zelo zabavna.
Nič kolikokrat sem slišal:
"Prav taka je kot moja stara mati! Je kot moja teta!"
Moja mati, ki je služila kot navdih,
pa je bila nekje na samem,
v nekem drugem vesolju.
Vedel sem za težave z materami.
Nisem si mislil, da sem edini,
sem pa verjel, da je moja mati v nekem drugem vesolju.
Gre za njene strahove, grozote in bojazni.
Takrat še nisem razumel tistega,
kar sem spoznal mnogo let pozneje.
Živel sem v Kaliforniji in se po telefonu pogovarjal z materjo.
Bilo je proti koncu njenega življenja. Govorila sva o mojem starem očetu.
Rekla je: "Tete Louise ni hotel prizadeti."
Vprašal sem: "Kako to misliš?"
Rekla je: "Brcnil jo je, a ne zanalašč."
Vprašal sem: "Kako jo je brcnil?"
Rekla je: "Brcnil jo je v nožnico."
Vprašal sem: "Kaj?"
Rekla je: "Ja, brcnil jo je v nožnico."
Vprašal sem: "Kaj se je zgodilo?"
"Ne vem. Bilo je dan pred njeno poroko.
Bil je pač razburjen."
Pomislil sem...
Vse skupaj je dobilo smisel.
Spomnim se, da so mater mučile more. Kričala je:
"Ata, daj hlače gor! Nikar! Ata, daj hlače nazaj gor!"
Nimam dokazov, a bil je slab človek.
Pa oče mojega očeta tudi.
To so bili tipi z juga Italije.
V Hollywood sem prišel, da bi ustvarjal filme,
pa me je zaneslo v televizijo.
Postal sem scenarist.
To je bilo zaradi moje lastne šibkosti.
Režije me je postalo strah, šlo pa je tudi za denar.
SOPRANOVI
Ko je bila serija v drugi sezoni, me je filmski agent peljal na kosilo
in rekel:
"Zavedaj se, da si zdaj blagovna znamka.
To govorim, ker si zdaj lahko privoščiš,
da snemaš filme po svojih željah."
Mnogi bi na tisti točki odnehali, ne?
Mogoče bi moral.
Pri ustvarjanju Sopranovih sem tako užival,
da sem vztrajal.
Kar naprej se govori o snovanju sveta.
Dlje ko sem ustvarjal Sopranove,
manj sem bil zmožen gledati kar koli drugega.
Ni se mi zdelo smiselno.
Ni bilo del sveta, v katerem sem obstajal.
Ne samo liki, tudi jaz sem živel tam.
- Liki so ključnega pomena. - Kaj pa je?
Zgodba izhaja iz likov.
V tistem majhnem svetu,
znova in znova,
je vsak lik sklenil kupčijo s hudičem.
Rekel sem, da gre za denar in smrt, ne?
- Zakaj se moramo mi znebiti trupla? - Od kod ta kurčeva vprašanja?
Vsakdo je sklenil kupčijo s hudičem.
Bila je težava z neporavnanim posojilom.
Vas lahko za hip ustavim?
Melfi je sklenila kupčijo s hudičem.
Ne vem, kam pelje zgodba.
Obstaja nekaj etičnih pravil, ki jih morava hitro obdelati.
Kar mi tu poveste, je stvar zaupnosti med zdravnikom in pacientom.
Razen če...
Če bi na primer slišala, da bo prišlo do umora...
Seveda ne pravim, da je tako. Če pacient pride k meni
in mi pove, da bo nekdo nastradal,
sem dolžna obvestiti pristojne organe.
-"Bi moral na policijo?" - Strogo gledano.
"Strogo gledano."
Ne vem, kaj je bilo z možakarjem.
Samo povem.
- Ni to kupčija s hudičem? - Tu imaš.
Dober človek je, dober oče.
Pravite, da je depresiven zločinec,
nagnjen k jezi, serijsko nezvest.
Je to vaša definicija dobrega človeka?
Carmela je bila poročena s hudičem.
Poročila se je z njim in vztrajala.
Lahko odidete
ali pa ostanete in mi prisluhnete.
Zaupajte svojemu prvemu vzgibu in razmislite o odhodu.
Nikoli se ne boste dobro počutili v svoji koži.
Nikoli ne boste zatrli občutkov krivde in sramu,
o katerih ste govorili. Vsaj dokler mu stojite ob strani.
Zapustim naj ga?
Vzemite, kar je ostalo od otrok, in pojdite stran.
Duhovnik je rekel, naj se potrudim,
- naj mu pomagam, da se bo poboljšal. - Kako vam gre?
Rečeno ji je bilo: "Vzemite otroka in pri priči odidite."
Ostareli psihiater je bil edini,
ki je kadar koli povedal po resnici.
Tony...
Ne bom vam zaračunal, saj ne sprejemam krvavega denarja.
- Vse najboljše. - Tudi vi ga ne smete.
Hvala.
Nikoli ne morete reči,
da vam ni nihče povedal.
"Živite od njegovega krvavega denarja."
Tony, kaj si naredil?
-"Vzemite svoja otroka in pojdite stran." - Zate je.
- Mojbog. - Dober teden je.
- Tega ni naredila. - Mojbog! Kakšen avto!
Zelo zanimivo je,
v kako globokem zanikanju mora živeti nekdo, kot je ona.
Ali kaj si mora dopovedovati, da vse skupaj opraviči.
Ni bilo stvari, ki se je ne bi zavedala.
Vsaj bežno.
Če je Tony hudič, obstaja kupčija s hudičem?
Sklenil je svojo kupčijo s hudičem.
Je hudičev zastopnik.
Kakor koli se že izrazimo.
S kupčijo ni bil zadovoljen, ne? To sem pogosto začutil.
Ljudje so govorili: "Moral bi biti kaznovan."
Vedno sem odvrnil: "Tip je bil kaznovan iz dneva v dan."
"Niste videli, kako nesrečen je bil vsa ta leta?"
Je možak v stiski. Ni veren.
Ne zaupa vladi.
G. Soprano je prijazno šel z nami.
Ne verjame v nič, razen v svoj kodeks časti.
Agent Harris je gotovo pojasnil,
da želimo, da nečemu prisluhnete.
Njegov kodeks časti gre v rit.
O kakšnih sestankih govoriš? S kom? Za božjo voljo, Livia.
Z vsemi. Z Raymondom, Larryjem.
Matere treh mojih mož so tu?
Če je to res, Livia, dobro veš, kaj bom...
Šef sem, za božjo voljo.
Če ne ukrepam, kri gor ali dol...
Moram.
Zdaj si mrtev, pizdun.
Ničesar več nima, zato išče in...
Velik del Amerike se polovico časa išče na tak način.
Lahko kupuješ stvari ali kar koli.
Ni imel več nobene opore.
Sebe vidi kot nekoga, ki hoče vedno narediti, kar je prav,
na koncu pa bolj ali manj vse zajebe.
Vedno poskuša narediti, kar je prav, a nikoli ni zares prav.
V zrak vrže prijateljevo restavracijo, da tam ne bi prišlo do umora.
Po njegovem naredi, kar je prav, a posledice se čutijo še dolgo
in vsem zaserjejo življenje.
- Kaj delaš, pizda? - Poglej me v oči.
Reci, da se nisi pritaknil moje gostilne.
Serija je sčasoma postajala vse globlja.
Nisem požgal tvoje restavracije.
Jim je imel veliko zaslug za to.
Prisežem pri svoji materi.
Jimmy je bil čaroben.
Čarobnost se je nekako širila...
BIVŠI ŠEF HBO-JA
...in zajela vsakogar,
vključno s člani zasedbe, režiserji, scenaristi, igralci.
Popolna tišina.
Vedno je bilo čudovito, od začetka pa vse do konca.
Pa dajmo. Akcija!
Bilo je kot igra. Z njim je bilo vse kot igra.
Igrala sva se kot otroka.
"Ti bodi mamica, jaz bom očka."
Bilo je tako lahkotno in brezskrbno.
22. Osmi poskus. Na moj znak.
Akcija!
Kaj dajte. Še enkrat povejte, da zvenim kot vaša žena.
Kar dajte.
Saj veste, zajebaval se je.
Pošiljal mi je poljubčke, se slačil.
Bil je norec.
- Dobro. - Trenutek. Samo malo.
Kaj dajte. Še enkrat povejte, da zvenim kot vaša žena.
Vi, jaz.
Do članov ekipe je bil čudovit. Spravljal jih je v smeh.
Vsakemu članu zasedbe je dal 30.000 dolarjev.
Po velikih pogajanjih, ko je vztrajal pri svojem,
HBO pa mu je plačal milijon dolarjev na epizodo?
Ja.
Ko je Jim sklenil dogovor, nihče sploh ni vedel, da je na mizi.
Nismo se znali pogajati.
Zaradi tega se je grozno počutil.
Enega za drugim je poklical v svojo prikolico
in vsakemu dal ček za 30.000 dolarjev.
Kaj?
Nisem dobila 30.000 dolarjev. Že v redu.
Zdaj bom uperila kamero v vas.
Ne, ničesar ne vem o tem.
- Članom zasedbe je dal denar? - Ja.
Ja, zveni njemu podobno.
Bil je zelo dobrosrčen, prijazen človek.
Skrbel je na svoje prijatelje.
Bil je velikodušna oseba.
Čutil je, da jih je HBO zajebal.
Hotel se jim je odkupiti in jim pomagati.
Mogoče je čutil tudi kanček obžalovanja,
ker nekatere dni ni prišel na delo. Vsi smo bili pripravljeni.
"Kje je Jim?"
Vsi smo se zabavali in kurčevo uživali.
Bila so jutra,
ko je bilo malo teže vstati iz postelje. Velja za vse nas,
ne samo za Jima.
Prišlo je do točke, ko ni šlo več samo za stroške,
ampak nas je zaskrbelo, kaj se dogaja z njim.
Na koncu smo se morali sporazumeti,
da mu lahko odtegnemo 100.000 dolarjev za vsak dan,
- ko se ne pojavi. - Tako, pa dajmo. Alex...
Jim ni vedel niti pričakoval,
da je glavna vloga v seriji tako zahtevna.
Pojma nisem imel.
Prišel sem s širokim nasmeškom,
pa sem jih dobil po nosu.
Rekel sem: "Najti moram pravi način."
Pojma nisem imel, kako naj se pripravim.
Začneš v ponedeljek zjutraj, navadno ob pol šestih ali šestih
ali celo še prej.
Delaš 14 ur.
Ker imamo igralci 12-urni turnus, nadaljuješ ob osmih.
Drugi dan začneš ob osmih in delaš do desetih.
Potem začneš ob desetih in delaš do polnoči.
Ko prideš domov,
se moraš naučiti sedem ali osem strani.
Štiri ali pet prizorov za naslednji dan.
Ob petkih se lahko zavleče.
Ob petkih običajno traja do dveh ali treh zjutraj.
Včasih dočakamo sobotni sončni vzhod.
V ponedeljek zjutraj se začne znova.
Vsak drugi dan je dal odpoved.
Mogoče kar vsak dan, saj veste...
Vsak drugi dan sva šla na pijačo in...
Vedno sva imela enak pogovor.
Ko sva se napila, je rekel: "Dovolj imam.
Ne morem več nazaj."
Rekel sem: "Sto ljudi je odvisnih od tebe."
Odvrnil je: "Ja, ja, že v redu."
Navadno se je vrnil.
Nekajkrat je izginil za par dni.
Prišlo mu je do živega.
Akcija!
Povedal bom nekaj, kar vam ne bo všeč.
- Pizda. Kar ustavi. - Rez.
Kurčev prizor.
Čutil je, da mora iti tako daleč,
- da ga to uničuje. - Veš, kaj?
Bolelo ga je.
III/12 "AMOUR FOU"
- Prifuknjena si. - Prosila sem samo za prijaznost.
Pridi sem, pridi.
Poslušaj me, dobro me poslušaj.
Nič več klicev. Ničesar več. Če me vidiš, prečkaj cesto.
Nevarna pizdunka si. Nočem te v svojem življenju.
Nikar ne odhajaj! Ne odhajaj!
Poklicala bom tvojo ženo.
Kaj si rekla?
Šla bom na Columbio. Tvoji hčeri bom povedala za naju.
Eden od načinov za vzbujanje jeze
je pomanjkanje spanca.
To te razpizdi do konca in še čez.
Dve noči spiš dve ali tri ure
pred zelo nasilnim prizorom.
Prav vsaka stvar te bo razpizdila.
Zdaj pa poslušaj.
Če se približaš moji ženi ali družini, te bom fental.
Jasno? Ubil te bom, pizda.
Ubij me. Ubij me, pezde.
Počnem marsikaj čudnega. Z glavo udarjam ob stvari.
Narediš, kar pač moraš.
V čevelj lahko daš špičast kamen
in ves dan hodiš naokoli. Trapasto je, a deluje.
Jezen si.
Počasi postane vse skupaj laže.
Biti moram sam.
Nisem tip, ki bi veliko klepetal,
preden mora kaj narediti.
Spijem šest skodelic kave.
Tega nikomur ne priporočam. Spravi te v jezo.
Poskusim vse, da naredim, kar moram,
dokler to nikomur ne škoduje.
Prekleta zajebana prasica!
Prekleto, Tony!
Pripravljeni smo. Pa dajmo.
- V redu je. - Fino.
Na prizor se je pripravljal tako, da je udarjal ob notranjost avta,
dokler si ni ogrebel členkov.
To je moral početi.
Ko je Jim ubil ovaduha, si je res poškodoval roke.
Z vrvjo ali s čemer koli že.
Izjemno si je prizadeval, da bi bil lik prepričljiv.
Če nisi zelo dosleden, nosiš delo domov.
Za igralca to ni vedno pametno.
Mislim, da mu je prišlo do živega.
Rekli ste: "Izjavil je, da mu je bilo težko."
- Odvrnil sem: "Tako je rekel." - Ja.
Do določene mere samo pametujem.
Seveda so bile še druge stvari,
s katerimi se je spopadal.
Imel je določene težave, ki so zdaj dobro znane.
Vlekle so se.
Kako si opomoreš po takem snemanju?
Popivaš. Ne vem, ne vem.
Izvedli smo intervencijo v mojem newyorškem stanovanju,
da bi ga prepričali,
naj gre v ustanovo na odvajanje.
Na tisti točki sva imela veliko nesoglasij.
Jimmyja sem povabil pod pretvezo,
da bi se pogovorila in razčistila zadeve.
Prišel je gor.
Dan prej smo vse zvadili.
Njegova sestra in ostali so bili tam. Vkorakal je,
videl, da smo vsi zbrani na kupu, in rekel: "Jebeš to."
Odkorakal je in vsi so vpili: "Jimmy, Jimmy."
Obrnil se je k meni in rekel: "Odpusti me."
Potem je šel.
TONYJEV ZGOVOREN SREDINEC
GANDOLFINI NAPADEL NAJVEČJEGA OBOŽEVALCA
Kot vsak izmed nas je tudi Jim imel težave, ki jih je moral rešiti.
Med ustvarjanjem serije se mu je življenje obrnilo na glavo.
Kar mirno, stari.
Spizdi stran od mene. Jasno?
Ja. Samo mirno.
Razbil ti bom faco!
Bil je dokaj neznan igralec
in postal velika zvezda z izjemno prepoznavnostjo.
Zanj je bilo to precej čudno.
Ni imel več zasebnosti.
Kamor koli je šel, je bil v središču zanimanja.
Ni se zlil z množico.
- Nehaj. Sin je z mano. - Kaj za pusta hrusta?
Bil je zelo drugačen od Tonyja Soprana.
Bil je zelo sproščen.
Nosil je sandale ter poslušal Green Day in AC/DC.
JAMES GANDOLFINI SE IGRA S KUŽKOM
- Katere pasme je? - Pomeranec.
Mnogi dojemajo Tonyja Soprana
kot nekakšnega vzornika, kar je zelo strašljivo.
Verjetno je čutil,
da ljudje mislijo, da je Tony Soprano, čeprav ni.
Bil je res dober človek in zelo zapleten.
- Bi kaj povedal, James? - Lahko bi se reklo,
čeprav o tem nisem prepričan, da je bilo v njem več Tonyja,
kot je bil pripravljen priznati. Mogoče je bilo zanj prelahko.
- Ti smem nekaj povedati, Tony? - Ne pretvarjaj se, da imam izbiro.
Zadnje leto sanjarim
in fantaziram. Zaljubljena sem v Furia.
Pogovarjal se je s tabo. Ubožica!
Dal mi je občutek, da nekaj veljam!
Pred dnevi si me vprašala,
kaj ima Irinina sestrična, ti pa ne.
Razmišljal sem,
saj je to kurčevo dobro vprašanje.
Res je seksi celo brez ene noge,
a to ni tisto.
Lahko sem se pogovarjal z njo. Imela je kaj povedati!
Tu sem! Imam kaj povedati!
Razen "Prinesi kurčeve stole" in "Si podpisal življenjski sklad"?
Odrasla ženska je, ki je veliko doživela.
Sama se je morala spopadati in boriti!
Za razliko od mene, ne?
Kdo je to hotel, pizda?
Kdo je jokal in stokal, če sem samo pomislila,
- da bi dobila nepremičninsko licenco? - 20 let si se lahko praskala po riti,
se igračkala s klimatsko napravo, pizdakala in javkala.
Meni si samo težila, težila, težila!
Pa svojemu farju! Jebeš to!
Pravijo, da je serija postala temačnejša. On je postal temačnejši.
"Jaz sem vstajenje,
in jaz sem življenje," pravi Gospod.
"Kdor vame veruje, bo živel,
tudi če umre."
19. JUNIJA 2013, ŠEST LET PO KONCU SERIJE,
JE JAMES GANDOLFINI UMRL ZARADI INFARKTA PRI 51 LETIH.
"Vsakdo, ki živi in vame veruje,
vekomaj ne bo umrl."
Jim, če nebesa obstajajo, kaj bi želeli, da Bog reče,
ko boste pred nebeškimi vrati?
Prevzemi za nekaj časa. Takoj bom nazaj.
- Ne, ne, ne. - To je to.
- Ne, ne, ne.
Ne drznite si premisliti.
- Prav. - Predobro je.
Pomislite na vse možnosti.
Leta po zaključku serije me je poklicala njegova agentka.
Rekla je...
Ne pravim, da je bila odrezava,
samo zelo neposredna.
- Ste bili presenečeni? - Ne.
Dragi Jimmy,
tvoji bližnji so me prosili, naj govorim na tvojem pogrebu.
Počaščen sem in ganjen.
Poskusil sem napisati nagrobni govor,
a je izpadel kot slab TV-scenarij.
Zato ti pišem pismo,
ki pa ga berem pred občinstvom,
zato bom poskusil z zabavnim uvodom.
Nekega dne smo snemali prizor. Pisalo je:
"Tony jezno odpre vrata in jih zapre,
nato pa spregovori."
Snemali smo, ti pa si odprl vrata hladilnika
in jih močno zaloputnil, potem pa še enkrat znova,
znova in znova. Znesel si se nad hladilnikom.
Morali smo prekiniti snemanje.
Spomnim se, da si rekel: "Ta vloga...
Kamor me vodi in kar moram početi,
je tako temačno." Spomnim se, da sem ti rekel:
"Sem ti rekel, da uniči hladilnik?
Je kje v scenariju pisalo, da Tony uniči hladilnik?
Piše: Tony jezno zapre hladilnik.
Tako piše. Ti si uničil hladilnik."
Še en spomin nate mi pride na misel.
Snemali smo tistega vročega poletja
v soparno vročem New Jerseyju.
Sedel si na aluminijastem stolu
z mokro brisačo na glavi.
Bil sem poln ljubezni.
Takrat sem vedel, da sem na pravem mestu,
kajti...
Rekel sem: "Tega nisem videl, odkar je to počel moj oče,
odkar so to počeli moji italijanski strici,
odkar je to počel moj italijanski ded
v prav taki vročini v New Jerseyju."
Bil sem tako ponosen na najino poreklo.
Bil sem tako ponosen na najino poreklo, ko si to naredil.
Čeprav sem starejši od tebe,
sem te vedno imel za brata.
Med nama je bil še nekdo tretji.
Bili smo ti, jaz in še nekdo.
Ljudje vedno vprašajo: "Zakaj smo imeli Tonyja Soprana tako radi,
če pa je bil pezde?"
Moja teorija je, da so videli fantka.
Fantka so imeli radi. Čutili so njegovo ljubezen in bolečino.
Vse to si doprinesel ti.
- Dajmo še enkrat. - Še enkrat.
Ko ste delali z Jimom v vlogi Tonyja, ko ste pisali,
ste v Tonyju videli dele sebe?
Proti koncu je bilo tako.
Spoznaval sem, da sva se nekako zlila v eno.
Na nek čuden način.
Obstajala sta dva Davida.
Ko je hotel, je bil zabaven za popizditi.
Ko je hotel, je bil zares enkraten.
Ampak bil je tudi oseba,
ki ti je zavestno dala občutek,
da si nekako sokriv za njegovo bedo
ali njegovo nesrečo,
da si dolžen narediti nekaj, da bo vesel...
Tako ni šlo.
Ko je prišla tretja sezona, se nisem vrnil.
Nisem bil srečen.
Pri meni je šlo predvsem za to, da je ozračje postalo toksično.
Sploh nismo šli iz sobe, razen ko smo šli na snemanje,
kar je bilo na svoj način
naporno in grozno.
Bilo je ogromno dela. Biti moraš tam,
čeprav sploh nimaš vloge, ki bi jo lahko nekako osmislil.
Na koncu nisem bila z glavo pri stvari, kar je vedel. Bil je jezen.
Naredila sem nekaj velikih napak.
Ko me je odpustil,
je bilo med nama naravnost grozno.
Vse, česar me je David obtožil, je bilo res.
Prekinjala sem ga sredi pogovorov z drugimi ljudmi.
To je bilo eno. Naredila sem več slabih stvari.
To je bilo tisto,
zaradi česar je med nama počilo.
Moral si se lepo obnašati.
Obnašanje je ključno. Veliko da na kodeks.
Ima svoj kodeks vedenja,
ki določa, kaj je sprejemljivo in kaj ni.
Mislim, da sem...
Verjetno sem se spremenila
in prešla v materinsko kategorijo,
ki je zanj kot črna luknja.
Pisanje scenarijev je skupno delo,
a gre za vašo vizijo.
Je prihajalo do napetosti?
Tako bom povedal. Včasih sem se zelo razjezil,
ker nihče ni imel nobene zamisli.
Pozneje sem pomislil:
"Mogoče pa je to zato, ker si vse zavrnil,
pa so pač nehali."
Tvoj odnos je tisto,
zaradi česar si učinkovit vodja.
A vsi imamo napake, celo ti.
Smrtnih grehov je sedem. Tvoj je ponos.
David je zelo brezkompromisen,
a po moje moraš biti deloma neprizanesljiv in neusmiljen,
da zaščitiš umetnost.
To velja za vsako obliko umetnosti.
Z vsem spoštovanjem,
niti sanja se ti ne, kako je biti številka ena.
Vsaka odločitev vpliva na vsak vidik
vsake druge jebene zadeve. Včasih je skoraj preveč.
Na koncu si povsem sam.
Bil je pod velikanskim pritiskom.
Saj veste, kako je...
Letvico postaviš zelo visoko,
potem pa jo moraš vsako leto znova preseči.
Narediti moraš nekaj boljšega. Ni dovolj, da zadovoljiš gledalce,
biti mora boljše, zanimivejše, nenavadnejše.
Pomislite, koliko je tvegal.
Njegova samosvoja narava, tista radovednost.
- Kaj, če naredimo to? - Rad bi se vrnil domov.
- Imam pogoje, o katerih ni debate. - Na primer?
- Tu ne moreš imeti konja. - Zakaj ne?
Se delaš norca? Smrad in drek vsepovsod.
- Čistil bom za njo. - Vedno to rečeš.
Vse je prišlo iz njegovega srca in domišljije.
Če si hotel spremeniti samo eno besedo v dialogu,
so že rekli: "Pokličimo Gospodarja."
- Tako smo ga klicali. -"Gospodar?"
Gospodar, ki je tičal v svojem stolpu.
Čakali smo sporočilo: "Rekel je, da je v redu."
Ali pa: "Naj ostane, kot je." Bilo mu je pomembno.
- Bil je njegov projekt. - Tako.
Tam smo bili, da ustvarimo njegov projekt.
- Vsi poglejte sem. - Zato nas najamejo.
Objemi me.
DVORANA SLAVNIH NEW JERSEY VSAK POTREBUJE JUNAKA
Najvišja merila je postavil David.
Žrlo ga je. Nikoli ni bil zadovoljen.
Bil je eden tistih tipov...
"David, uživaj."
Pridi, kolega. David, čestitam.
Kako gre? Hvala, hvala.
- Me veseli. Si v redu? - Ja.
OKTOBRA 2023 SO DAVIDA CHASA SPREJELI V DVORANO SLAVNIH.
Vsakih nekaj desetletij
se pojavi nekdo, ki spremeni pravila igre.
Za nas iz New Jerseyja je fino,
da nikoli ne računajo na nas.
Brezkompromisen, nepopustljiv, ustvarjalen,
idealističen, skrajno romantičen,
pa tudi ciničen, samouničevalen upornik.
Z drugimi besedami, tip po mojem okusu.
Daj mi raje schwarzwaldsko šunko.
Kurčeve sanje. Jezus Kristus.
- Pogovoriva se o sanjah. - V redu je.
Sanje in filmi so si tako blizu,
da se lahko iz te sobe odpraviš kamor koli.
- Proste asociacije. - Ja.
Ujemite ga!
Daj, Ton, prej ali slej se boš moral soočiti z dejstvi.
- Nočem poslušati. - Pa boš.
Dolgo sem sanjal, da sem nekoga umoril.
Teža bremena me je zadela prepozno.
V sanjah sem se spraševal: "Zakaj si to naredil?
Vse si zapravil. Konec je s tabo.
Zakaj, hudiča, si to naredil?"
Sledijo poročila.
Bi šel na poskusno vožnjo?
Pri sanjah v Sopranovih je zabavno,
ker imaš lik, za katerega velja,
da naj bi imel vse pod nadzorom.
- V sanjah nikoli nimaš nadzora. - Ne, nikoli.
VI/2 "DOBRODOŠEL V KLUBU"
Kaj je Tony hotel doseči v sanjah o Kevinu Finnertyju?
Kaj, hudiča?
To ni moja denarnica. Ne.
Spraševal se je: "Kdo sem in kam grem?"
Bil je prestrašen.
Usodna pomanjkljivost za Tonyja kot gangsterja je bila njegova vest.
Samo navdušeni smo, da smo v družbi moža,
ki je s svojo ekipo že 12. četrtletje zapored prodal največ.
Saj ni nič takega. Vedno se najde kdo boljši.
Še David je rekel: "V drugem življenju bi bil Tony tip,
ki ob cesti prodaja vrtno pohištvo."
Kevin Finnert je bil alternativna različica tistega,
kar je bil Tony.
Prišel sem, da bi mi pomagali najti Finnertyja.
Imam njegovo denarnico, imam njegovo aktovko, a nisem on.
Nekega dne bomo vsi umrli in potem bomo kot tisto drevo.
Ne bo ne mene ne vas.
V svojem bistvu razume, kaj je prav in kaj narobe.
Ponavljam, da si v napačnem poslu,
če se obremenjuješ s takimi stvarmi,
saj počneš marsikaj, kar ni prav.
Sinoči sem imel zajebane sanje. Bledlo se mi je.
Ustrelil sem tipa, ki je moj prijatelj.
Zanimivo je, da si je Tony na terapiji lahko olajšal dušo.
- Prekipeval sem od... - Jeze.
Ja, jeze. Saj vse veste.
Nikoli se niste soočili s svojo jezo. Samo poglejte ceno.
Samemu sebi ste največja grožnja.
Ljudje smo pač taki.
Nekateri ljudje so bolj samouničevalni kot drugi.
Poplakneš kot tableto.
Meskalin, ki ga je vzel pozneje v seriji,
je predstavljal še en način za raziskovanje širše slike.
Razumem.
Razumem! Razumem! Razumem!
Na začetku vsake epizode smo vsi sedli za mizo
in skupaj prebrali scenarij.
Vsak je vstopil in vprašal: "Si v redu?
Je to tvoja zadnja epizoda?"
Nikoli nisi vedel, kdo bo ostal
in vztrajal še nekaj epizod. Bilo je histerično.
Rekli smo: "Ne, dobro sem."
Vsi smo bili prestrašeni.
Fantje so se spraševali: "Kdo bo naslednji?"
Če te je David povabil na kosilo ali večerjo,
si najebal.
Telefonski klic Gospodarja.
Saj veste, on je šef.
Je bilo tisto, kar ste videli v Tonyju,
vaša šefovska plat?
- Prepričanje, da morate... - Pomislil sem na to.
- Ubil si jo! - Ko je nekdo v seriji moral umreti,
sem moral povedati igralcu.
Bilo mi je težko.
Jezus Kristus.
- Ljudje so bili zares strti. - Sesti moram.
- Noge me ne držijo. - Nekateri so skoraj prosjačili.
Smem, Tony?
S to službo se preživljajo.
Vincent Pastore. Veliki mucek. Zanj smo se borili.
"Ne ubij ga, David. Daj mu še eno sezono."
Veste, kaj? To je serija o mafiji. Ljudje morajo umreti.
Pizda.
Adriana.
Poskušal sem se oddaljiti od vsega.
Kaj je z njo?
FBI-jevci.
Zanj je to pomenilo, da jo je treba pospraviti.
Jebenti boga.
Ko smo se odločiti, da bo Adriana začela sodelovati
z FBI-jevci, je bilo jasno, kaj sledi.
Za Adriano se to ne bo dobro končalo.
Uredil bom.
Z Davidom sva se usedla in rekel je: "Posnel bom dve različici.
V eni boš pobegnila,
v drugi pa te bodo ubili.
Do predvajanja ne bo nihče vedel, kako se konča.
Ker imamo na snemanju težave z zaupnostjo,
ne sme nihče vedeti, kaj se v resnici dogaja."
Rekla sem: "Ubili me bodo. Ne bom več del serije."
Odzval se je tako...
Sprejela sem drugo vlogo, ker nisem vedela.
Bila sem prestrašena, on pa kurčevo besen,
saj je to prišlo na dan.
Morala sem sprejeti vlogo. Mislila sem, da ne bom več našla dela.
Zavedala sem se, da sem Adriano igrala celih pet sezon,
da sem znana po tem in da bo to zaznamovalo moje življenje.
Vedela sem, da bom stereotipizirana za vedno.
Rekla sem si:
"Bolje, da izkoristim priložnost."
V/12 "DOLGOTRAJNO PARKIRANJE"
- Halo? - Jaz sem.
Sploh ne vem, kako naj povem.
Christopher je poskušal narediti samomor.
- Mojbog, je v redu? - Nič mu ni.
Bil je v Ramapu. Vzel naj bi tablete.
Policist ga je našel na stranišču v okrepčevalnici.
Odpeljali so ga v bolnišnico.
Sem na poti tja.
Sila bom poslal pote, prav?
Jezus Kristus.
Na koncu sem bila žalostna, a pripravljena.
Zavedala sem se, da je moralo biti tako.
Bilo je zelo težko, saj gre hkrati za lik in igralca.
Ni bila samo Adriana, ampak tudi Drea de Matteo.
David ni hotel videti, kako jo ustrelijo, saj jo je imel rad.
Zakaj jočeš? Nič mu ne bo.
Ne bi prenesel, če bi videl, kako Adriano ustrelijo.
Tega ne bi mogel gledati.
Nismo se držali sloga serije.
Pri vseh drugih žrtvah smo videli, kaj jih je doletelo.
Začeli smo se spraševati:
"Kako naj to naredimo?"
Če ne bo posneto s kamero...
DIREKTOR FOTOGRAFIJE
...potem moramo najti poetični prehod.
Ni podivjana in ne prosjači, ampak bolj...
- Snemamo. - Razumeš?
Akcija!
Bil je daleč najtežji prizor, ki sem ga kadar koli odigral.
Seveda je tako odlična,
da mi je rekla: "Ne prizanašaj mi, prav?
Očitno bo to moj zadnji prizor.
Poskrbiva, da bo dober, prav?"
Rekla sem: "Stevie, dati si morava duška.
Jaz sem pizda, ti pa mafijec. Zgrabi me za lase.
Kar na polno."
Ne.
O ne. Ne, ne.
- Pridi sem. - Ne, ne!
- Prosim, prosim. - Kam greš, pizda?
- Pridi že, pizda prekleta. - Ne, prosim!
Ne, ne, ne!
Ne! Ne!
Ko sem napisal prizor,
sem zabeležil, da kamera odpluje v nebo,
nato pa se poveže s kamero, ki se spusti k Tonyju in Carmeli,
ki sta v drugem prizoru.
Namerno sta v zadnjem prizoru tistega dela Tony in Carmela v gozdu.
Ona govori o nakupu posesti.
- Res lepo posestvo. - In to s kakšnim razgledom.
Vredno svojih 600 tisočakov. Geodet bo prišel v torek.
On pa razmišlja samo o Adriani.
Včasih dobim cmok v grlu, ko pomislim na ta lik,
ki je končal tako.
To je bil tudi konec Dree de Matteo.
Dree ni bilo več z nami.
- Si v redu? - Ja, ja. Jaz? Ja, vsekakor.
Kdaj ste začeli razmišljati o koncu serije?
Bilo je sedem sezon,
a zadnji so poimenovali 6A in 6B,
s čimer se je HBO izognil povišanju igralskih plač.
Če bi jo poimenovali sedma sezona,
bi bili pogodbeno upravičeni do povišice.
Rez!
Dve leti prej mi je Chris Albrecht rekel:
"Začni razmišljati o tem,
kako bi končal serijo."
Nikoli nisem razmišljal o tem. Konec?
Serija se konča, ko jo ukinejo.
Tako je z vsemi televizijskimi serijami.
Na koncu jih ukinejo.
To je bilo nekaj drugega.
Režirali ste prvo epizodo,
potem pa ste režijo opustili in se posvetili pisanju in produkciji.
K režiji ste se vrnili pri zadnji epizodi.
Ja, z Alikom, istim direktorjem fotografije.
- Oba sva se razvila. - Tako je.
- Minilo je deset let. - Dolgo časa.
Ko sva pripravljala zadnjo epizodo,
sva se veliko pogovarjala o 2001...
2001: VESOLJSKA ODISEJA 1968, REŽISER KUBRICK
Zorni kot se prekine,
ko lik vstopi v zorni kot.
Astronavt uvidi samega sebe.
Je v vesoljski opravi in zagleda se v ogledalu,
potem pa se obrne, in že je tam brez vesoljske oprave.
Na koncu je pri večerji. Povsem sam in postaran.
Obrne se in zagleda samega sebe v postelji,
in to kot starca.
Preprosta tehnika me vsakič znova očara.
V tej epizodi...
VI/21 "PROIZVEDENO V AMERIKI"
H komur koli se Tony odpravi,
vedno vstopi v svoj zorni kot.
Spomnilo me je na čas
in na približevanje smrti.
Gospod? Oprostite.
Ali na približevanje nečesa.
Nekaj mističnega je na tem.
Kar zadeva zadnji prizor,
sem se dolgo časa držal prve zamisli,
da se bo Tony skozi Lincolnov tunel vrnil na Manhattan,
kjer bo imel sestanek, ki se bo končal z njegovo smrtjo.
Nisem bil prepričan, da se bo končalo s smrtjo,
a ni dobro kazalo. Tako naj bi bilo.
Gledalci bi si mislili:
"Zanj se to ne bo dobro končalo."
Nikoli pa ne bi vedeli.
Potem pa sem se vozil po ulici Ocean Boulevard,
zagledal okrepčevalnico in pomislil:
"Mogoče bi se konec moral zgoditi tam, kjer redno jedo."
Tišina, prosim. Tišina!
Povedal sem, da razmišljam o pesmi "Don't Stop Believin'".
Vsi so rekli: "Pizda, se zajebavaš?
Z njo bi sklenil serijo?"
Vsi so bili ogorčeni.
Rekel sem: "Odločili ste se namesto mene."
- Hej. - Hej.
Ni šlo samo za samovoljo.
- Kaj bo nocoj dobrega? - Ne vem.
Ko sem se poglobil,
sem se zavzel za del besedila pesmi:
"Film se nikoli ne konča, vrti se naprej in naprej in naprej."
Pomislil sem: "Vau."
Celotna epizoda daje vtis krožnosti.
Kot bi se vračali k prvi epizodi.
Nazaj.
Raznese žar, raznese avto.
Če ti rampa ni všeč, bom naredil novo, prav?
Mogoče je kriv les.
Krožnost me je prevzela. Prva epizoda, zadnja epizoda.
Otroci, pridite sem.
V posebnem vzdušju vidimo življenjske vzorce,
ki se ponavljajo znova in znova.
Veš, tu pa tam...
- ...je življenje lepo. - Življenje je pogosto lepo.
V prizoru v okrepčevalnici se večkrat pojavi vprašanje:
-"Se spomniš, ko..." - Ja, drži.
Na mojo družino.
- V prvi sezoni je Tony rekel... - Zapomniš si drobne trenutke,
kot je ta.
Dobre stvari.
Glavo gor.
- AJ mu reče nekaj podobnega. - Pomisli na dobre čase.
Brez sarkazma.
Nisi enkrat rekel tega? Naj se spominjamo dobrih časov?
- Sem res? - Ja.
Saj po svoje je res.
Prizor je zgrajen kot piramida.
Vse se samo nalaga, nalaga, nalaga.
Spremljamo cel kup dogodkov.
Poskuša parkirati, prisotnih je veliko ljudi,
cel kup likov, tudi tip v suknjiču.
Vstopajo še druge potencialne grožnje.
V prizoru v okrepčevalnici se napetost stopnjuje.
V pričakovanju smo.
Naročil sem predjed.
Potem se pojavi črnina. Bilo je tako nenadno in čudno.
Vsi smo bili zares presenečeni.
Klicala sem vse po vrsti in spraševala: "Mi je crknil televizor?"
Bila sem z Jimom, ki je rekel: "To je to?"
"To je to?" Ni mogel verjeti.
- Torej Jim ni vedel? - Ne.
Je bil besen?
Bil je šokiran kot vsi ostali.
Kot bi rekel: "To je to."
"Konec zgodbe."
Mislila sem si: "To je Davidovo delo. Kurčevi David.
Serijo je hotel zaključiti točno tako.
Noče, da kdor koli ve, kaj se zdaj dogaja."
Razmišljal sem, da gre svet naprej in naprej.
Vas je lahko konec, svet pa gre naprej.
Film se bo nadaljeval.
Gre za razrešitev nerazrešljivosti, ne?
To odpira zelo zanimivo poetično vprašanje
o odprtem koncu.
Nešteto ljudi mi je reklo:
"Vem, da veš. Kaj se je v resnici zgodilo?"
V reviji Vanity Fair so objavili članek deset let po zaključku Sopranovih.
Obrnili so se name in rekli:
"Kako se konča? Kakšen je pravi konec?
Gotovo veste."
Odvrnil sem: "Naj povem enkrat za vselej.
Na koncu je režiser zavpil: 'Rez!'
Igralci so šli domov."
Kaj bi se zgodilo? Da bi Tonyja ubili?
- Da bi pospravili celo družino? - Vsi bi rekli: "Ja!"
Udaren razplet ne pomeni nič,
saj po 20 minutah pozabiš na vse.
Če pa zasnuješ filozofski konec,
odprt konec, tako kot v tem primeru,
bo serija živela večno. Nihče ne bo prišel do dna.
Konec je tisto, kar hočeš, da je.
Umrl je kot starec.
Nekdo je prišel iz stranišča in ga počil v glavo.
KONEC SPROŽIL NOVO RAZPRAVO
Ljudje so se še zadnjič pridušali:
KONEC SOPRANOVIH... ZA POZABO!
"Ne morem verjeti, kaj sem gledal."
SMO TO ČAKALI OSEM LET?
-"Kaj se je zgodilo?" - Kaj nam preostane?
Preostane ti samo, da zadevo razrešiš.
Kako pa zadevo razrešiš? Da si še enkrat ogledaš serijo.
Je konec zares pomenil konec? Ste bili pomirjeni?
Ste bili žalostni? Ste hoteli početi kaj drugega?
Kako je bilo?
Hotel sem narediti tisto, kar sem hotel že od nekdaj,
torej posneti kurčev film.
2012 JE DAVID NAPISAL IN REŽIRAL SVOJ PRVI FILM
Z JAMESOM GANDOLFINIJEM V GLAVNI VLOGI.
Vsekakor sem imel dovolj Sopranovih.
Končalo se je. Zdelo se je prav. Končalo se je.
Pa dajmo, druščina. Pa dajmo.
Sčasoma sem začel pogrešati ljudi.
Res smo bili kot družina.
Pogrešal sem tudi reševanje težav.
Eno je pisanje, drugo pa razni dvomi: "Kakšne barve kapo naj nosi?
Rdečo kapo?
On ne more nositi rdeče kape, ker že ona nosi rdečo kapo.
Tam ne moremo snemati, saj je viden logotip Shell."
Ali pa med montažo: "Zakaj črnina?
Zakaj bi zatemnili zaslon?"
III/2 "PROSHAI, LIVUSHKA"
Bil je prizor z Meadow in AJ-jem.
"Ob gozdu na zimski večer."
Hvalabogu, da nisem več v srednji šoli.
Si jo prebrala?
Bilo je davno. Pisal je domačo nalogo.
Kaj pomeni?
Jutri moram oddati obnovo.
Kaj pomeni?
"Gozd je lep, teman, brez dna, moja obljuba še velja,
dolga bo še pot do sna."
Naslov pesmi je "Ob gozdu na zimski večer".
- Robert Frost? - Pesem Roberta Frosta.
- Ona reče... - Kaj prekriva polje?
- Sneg. - Hura!
- Kaj simbolizira sneg? - Božič.
Halo. Mraz?
Neskončno belino, večno praznino?
- Ne vem. - Smrt.
- Ni smrt črna? -"Ni smrt črna?"
Tudi to sem imel v glavi.
Zdaj bodo ljudje rekli: "Vidite, priznal je, da je Tony umrl."
Resnica je...
Prevod: Martin Mikuletič