‫בעונות הקודמות של "אני בטי המכוערת"‬
‫באתי לריאיון עבודה.‬
- ‫- מכאן. - מי את? איזו סוכנות שלחה אותך?‬
‫היא מכוערת.‬
‫כמה מכוערת? תראו לי תמונה.‬
‫הקו"ח שלי אחלה, אבל התמונה זוועה.‬
- ‫- תחתמי על החוזה. - באמת?‬
‫חייכי!‬
‫אני מתחתן עם אישה יפהפייה!‬
‫אתם יודעים מה גבר ראה בעיניי?‬
‫שהמספר שלי במשקפיים הוא 2.5, והצילינדר הוא 3.2.‬
‫לא תשיג את המטרה שהבטחת להשיג.‬
‫יש משהו שנוכל לעשות. לייפות את המספרים.‬
‫נפלא.‬
‫נפלא. נפלא, ביאטריס.‬
‫הרגליים שלה עקומות, היא מכוערת, מתלבשת זוועה ונראית כמו ערפד.‬
‫הדייט שלנו הערב יהיה בלתי נשכח.‬
- ‫- תעמיד את הרכב שלי למכירה? - אנסה להשיג את הכסף.‬
‫אפשר לסמוך על זה?‬
‫אני אוהבת את מר ארמנדו.‬
‫אפשר לסמוך עליה, אני בטוח בכך.‬
‫אני צריך שתקימי חברה.‬
- ‫- מה שם הבעלים? - ביאטריס פינסון סולנו.‬
- ‫- אני לא מבינה, אדוני. - אני צריך שהחברה שלך תשלם לשלי.‬
- ‫- למועדון המכוערות יש מנהיגה. - מכוערות אבל מאוחדות!‬
‫תצטרך לכבוש את ליבה של ביאטריס.‬
‫מה אתה עושה?‬
- ‫- ביאטריס? - בטי איתך?‬
‫אל תדאג, היא לא יודעת על מה אנחנו מדברים.‬
‫"הנה ההוראות‬
‫"לתסריט הבלהות שלך עם בטי."‬
‫גורלנו מונח בידיה.‬
‫בטי מסרה את הגיליון האמיתי!‬
- ‫- זה לא המאזן עבור הדירקטוריון. - מה קרה לנכסים שלנו?‬
- ‫- הגנתי עליהם. - הם הוחרמו!‬
‫זה מכתב ההתפטרות שלי מ"אקומודה".‬
‫סלון יופי לא יפתור את הבעיות שלי בחיים.‬
‫כשתתעוררי, תיראי אחרת לגמרי.‬
- ‫- זו אני, בטי המכוערת. - ביאטריס?‬
‫נצטרך לבחור בבטי כנשיאה החדשה של "אקומודה".‬
‫אני מסכימה.‬
‫"גבר חלומותיי הפך שוב לתליין שלי."‬
- ‫- לא. - הוא עוזב כדי לשכוח, ביאטריס.‬
‫עומד לפנייך גבר משוגע שאוהב אותך.‬
‫אני רק מבקש הזדמנות נוספת.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫אני לא רוצה שהוא ידע את הסיפור כולו.‬
‫אני מקווה שתשמור עליה מעתה והלאה.‬
‫ואל תשכח, אדוני, השטן מפתה.‬
‫אומרים שיש רק שני דברים בטוחים בחיים,‬
‫המוות והמיסים.‬
‫התעלומה היא מה מהם כואב יותר.‬
‫סוף סוף עזבתי, נעלמתי מחייהם.‬
‫לא בחרתי בזה.‬
‫אבל היום, כשאני רואה את כולם יחד, זו תחושה כל כך מוזרה.‬
‫הם נראים עצובים ופגועים.‬
‫במיוחד הוא.‬
‫האובדן הזה גמר אותו.‬
‫אפשר לראות שהוא שבור יותר מכל אחד אחר.‬
‫תירגעי.‬
‫בטי.‬
‫תירגעי.‬
‫בטי, אל תלכי.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני מתה.‬
‫בטי, אני כל כך שמח שבאת.‬
‫מה שלומך?‬
‫כמובן.‬
‫צר לי כל כך על מר רוברטו.‬
‫מה האישה הזאת עושה כאן?‬
‫לא, לא הייתי צריכה לבוא.‬
‫אני לא רוצה שתלכי.‬
- ‫- אני... - לא.‬
‫אני רוצה להגיד לך משהו.‬
‫את נראית נפלא.‬
‫בטי, לכי. השטן מפתה.‬
‫ארמנדו.‬
‫אבא שלך היה אדם נהדר.‬
‫מנדוסה רוברטו שוכב בקברו‬
‫מאוחד עם אשתו.‬
‫מה נעשה עם נציג אגודת המשוררים המתים הזה?‬
‫הם מתו מרעב, נכון?‬
‫זה רגע גורלי.‬
‫אין שאלה בכלל.‬
‫קודם, גב' מרגריטה עזבה אותנו.‬
‫עכשיו, מר רוברטו.‬
‫מי ייעץ לנו עכשיו? תגידו לי! מי?‬
‫תירגע.‬
‫אני מקווה שלאחר מותו,‬
‫"אקומודה" לא תתמוטט לגמרי.‬
- ‫- אלוהים, שמע תפילותינו. - שמע אותנו!‬
‫ותן למשרתיך שעזבו את העולם הזה‬
‫לשמוח לצידך ולקבל מקום של כבוד.‬
‫אמן.‬
‫תראו את זאתי.‬
‫איך היא מעזה להפריע לרגע מקודש כל כך לרוברטו‬
‫בנוכחותה?‬
‫ובצביעותה המחרידה, הוגיטו!‬
- ‫- אבא! - בטי!‬
- ‫- אני מצטערת. סליחה! - את בסדר?‬
‫אני מציג בפניכם את שלומיאלה המכוערת.‬
‫בטי המכוערת, הסיפור נמשך‬
‫אתה מדבר על בטי. על בטי שלי.‬
‫זה מדהים, נכון, ארמנדו?‬
‫אחרי שהיא זרקה אותך לכלבים,‬
‫אתה עדיין מסתכל עליה כמו לאונרדו דיקפריו‬
‫שנאחז באחת מדלתות הטיטניק.‬
‫לא ארשה לך לדבר עליה כך.‬
‫ובטח לא במילים האלה.‬
‫זה תקף לכולם!‬
‫אומנם היא כבר לא איתי, אבל זו הייתה החלטה שלה.‬
- ‫- יש לה סיבות משלה. - בטח.‬
‫והן שייכות לחיים הפרטיים שלנו.‬
‫זה ברור?‬
‫לא אישרת הגעה לפגישת "אקומודה", נכון?‬
- ‫- לא. - אל תדאגי, את לא צריכה להשתתף.‬
‫את הרי כבר לא חלק מהמשפחה.‬
‫מר רוברטו ביקש שאבוא.‬
‫כן, אבל לא יפריע לו אם תוותרי על הפגישה.‬
‫אני הייתי מוותרת.‬
- ‫- הוגיטו, אנחנו הולכים? - כן.‬
‫בטי, בואי.‬
‫הוא קורא לך.‬
‫אנחנו צריכים להביא לאימך פרחים טריים.‬
‫סליחה.‬
‫בטי.‬
‫זו הייתה המכונית שלי?‬
‫את כזאת טיפשה.‬
‫המכונית שלך בטח מחלידה במגרש גרוטאות.‬
‫המכונית שלך זקנה כמו פצ'יטו.‬
‫היא ממש אוהבת עתיקות עכשיו.‬
‫את מוציאה את פצ'יטו מדי פעם לתפוס קצת שמש בחצר?‬
- ‫- תקשיבי, ברטה. - מה?‬
‫יודעת מה? זו אכן הייתה המכונית שלי.‬
‫ואגיד לשתיכן עוד משהו כדי שלא תעברו את הגבול,‬
‫בשבילכן הוא פרנסיסקו סנטמריה.‬
‫ופצ'יטו שלי לא כל כך זקן, גם אם זה כואב לכן.‬
‫לא, הוא לא כל כך זקן, אבל הסקס איתו הוא בטח טירוף.‬
‫עלוב בטירוף.‬
‫הוא לא נאנח, הוא מטרטר כמו מנוע.‬
‫זה כל כך עצוב.‬
‫אני לא עומד בזה.‬
‫מניאקים.‬
‫מארסה, הוגיטו, אל תעזבו אותי!‬
‫קולומביה, חזרתי!‬
‫לא הייתי במדינה חמש שנים.‬
‫וטוב שכך, כי הרבה דברים השתנו במהלכן.‬
‫היי.‬
‫קבענו שאני אוספת את מילה.‬
‫כן, אני יודע, אבל הייתי חייב לראות אותה.‬
- ‫- מה? - את קמילה.‬
‫בטח, ברור.‬
‫לדוגמה, ההורים שלי. פעם הם היו מקסימים.‬
‫הם היו מאוהבים. עכשיו הם לא סובלים זה את זה.‬
‫תודה שבאת לבית הקברות בשבילי.‬
‫לא בשבילך.‬
‫בשביל אבא שלך.‬
‫שימו לב, נוסעי טיסת...‬
‫גיליתי את הסוד שימנע ממני אכזבות באהבה,‬
‫והסוד הוא...‬
‫מה?‬
‫אתם שוב יחד?‬
‫אל תגידו לי שחזרתם.‬
- ‫- כן. - לא.‬
‫כן או לא?‬
‫מן הסתם, לא, מילה יקירתי,‬
‫אבל ההבעה שלך מראה שאת רוצה שזה יקרה.‬
‫מה?‬
‫למה? כדי לראות אותך סוגד לה?‬
- ‫- לא, בבקשה. - מילה.‬
‫לא תגידי שלום?‬
‫היי, אבארמנדו!‬
‫התגעגעתי אליך כל כך!‬
‫הייתי זקוקה לך כל כך.‬
‫בטי.‬
‫היי.‬
‫היית חסרה לנו בלוויה של סבא.‬
‫אני יודעת. הגעתי בזמן לשדה התעופה, אני נשבעת.‬
‫הטיסה לא נסגרה,‬
‫אבל הדיילת לא נתנה לי לעלות למטוס.‬
- ‫- נלך? - כן.‬
‫אבל את לא באה איתי, אלא עם אימא שלך,‬
‫כי את תגורי בביתו של סבך הרמס.‬
‫סבא שלך הכין לך חדר.‬
- ‫- מה? - הוא התגעגע אלייך מאוד.‬
- ‫- אתם לא צוחקים. - לא, זה נכון.‬
‫לא. לא!‬
‫בטי, אבל סבא גר בשכונה פח.‬
‫אל תעשו לי את זה, בבקשה.‬
‫תקשיבי...‬
‫אני מבטיח שסבא הרמס יבקר אותה‬
‫בכל יום שירצה, בסדר?‬
‫שבועת זרת.‬
‫אני לא יודעת מה להגיד לאבא שלי.‬
‫בטי, את יודעת לשקר לו. תמציאי משהו.‬
‫אני יודעת שתצליחי. טוב?‬
‫תודה.‬
‫השוקולד האהוב עלייך.‬
‫הפסקתי לאכול שוקולד.‬
‫עתיר קלוריות, סוכר, שומן רווי‬
- ‫- הפסקת? - איזה קטע.‬
‫אבל תודה. אני יודעת שתיהנו ממנו יותר ממני.‬
- ‫- כן. - נלך?‬
‫כן.‬
- ‫- ביי. - קדימה.‬
‫אין לך מושג איזו טיסה מזעזעת הייתה לי.‬
‫הרגשתי שהיא מרוחקת מאי פעם.‬
‫לפעמים אני חושבת שזה לא הוגן, ניקולאס.‬
‫ניסיתי לחנך אותה, לגדל אותה כמו שצריך.‬
‫ומה ארמנדו והמשפחה שלו עשו? פינקו אותה.‬
‫והם ניצחו.‬
‫איבדתי אותה.‬
‫בטי, תראי.‬
‫תראי, מדברים על החמור.‬
‫מה דעתך?‬
‫הוא כזה שוויצר.‬
‫"ארמנדו מנדוסה, הרווק המבוקש ביותר."‬
‫עוד לא התגרשנו אפילו.‬
‫בטי, אפרופו רווקים פנויים...‬
‫ראית איך פטי הסתכלה עליי?‬
‫עליך? על המכונית שלך.‬
‫את מעולם לא הצטלמת לשער של מגזין, אפילו לא כשהפסקת להיות מכוערת.‬
‫מעולם לא הפסקתי להיות מכוערת.‬
‫באמת? בואי נראה.‬
‫באמת.‬
‫יפה, מכוערת, יפה...‬
‫לא משנה כמה אני מנסה, תמיד אהיה מכוערת בעיניהם.‬
‫כן, בגלל זה פיטרו אותך מ"אקומודה".‬
‫אתה מבקש ממני להתפטר מתפקיד נשיאת "אקומודה"?‬
‫זו הייתה הבקשה של מרסלה, בטי.‬
‫כבר שנתיים...‬
‫בעצם, מאז מותו של דניאל,‬
‫היא מתעקשת על כך.‬
‫למען האמת, זו זכותה.‬
‫חשבתי שארמנדו סיפר לך.‬
‫כמה זמן ארמנדו יודע על ההחלטה הזו?‬
‫נפגשנו עם מרסלה לפני חודש בערך.‬
‫לפני חודש?‬
‫וארמנדו הסכים?‬
‫למה שלא יסכים?‬
‫מרסלה לקחה לי את הנשיאות כדי לתת אותה לו.‬
‫והוא קיבל אותה.‬
‫היום קיבלתי את ההרגשה שמרסלה לא רוצה שאבוא לפגישה.‬
‫אני בטוחה שהם ידברו על משהו חשוב, נכון?‬
‫אישה מסכנה. גנבת לה את הבעל.‬
‫הם עדיין לא התחתנו.‬
‫אבל גנבת לה אותו.‬
‫מרסלה ולנסיה תמיד הייתה כמו רוח רפאים בינינו.‬
‫הבנתי למה הגנת עליה. היא אשתך.‬
‫חמש שנים קודם לכן‬
‫אבל בגללה אחי דניאל מת בכלא.‬
‫לא. זה לא קרה באשמת ביאטריס.‬
‫את יודעת מה? אני חושב שמגיע לך הסבר.‬
‫כשביאטריס קראה לרשויות‬
‫כדי שיחקרו את מה שקרה בחברה,‬
‫היא לא תיארה לעצמה שדניאל יהיה במרכז הסיפור.‬
‫לא היה לי איש מלבד דניאל.‬
‫אבל לך לא אכפת, נכון?‬
‫אל תהיי כזאת.‬
‫אכפת לי ממה שעובר עלייך.‬
‫בטי, אני...‬
‫בטי!‬
‫לא נישקתי אותה. אמרתי לך אלף פעם.‬
‫לא נישקתי אותה.‬
‫אבל מה עשית כדי למנוע ממנה לנשק אותך?‬
‫אתה רואה?‬
‫גם אם תעמיד פנים,‬
‫עדיין תהיה אותו כלב בוגדני שהיית כל חייך.‬
‫אלוהים, קלדרון! מה הייתי אמור לעשות?‬
‫לא יכולתי לעשות דבר.‬
‫"לא, אני ג'נטלמן, בבקשה. אל תיגעי בי או תסתכלי עליי". אין מצב.‬
- ‫- מובן שלא. - אתה צודק.‬
‫אני מציע שתגיד לבטי שנישקת אותה,‬
‫לא כי אתה כלב, אלא כי אתה ג'נטלמן.‬
‫זאת לא ארוחת הערב הרומנטית שבטי דמיינה.‬
‫אתה יודע שלא רציתי לראות אותו שוב.‬
‫אין סיכוי. אני עושה את המינימום,‬
‫ורק כי יש לנו בת.‬
‫כמו שהנזירות אומרות, "הנשיקה היא רק קצה הקרחון".‬
‫לדעתי מה שהחמיר את המצב‬
‫הוא העובדה שהפכת לנשיא "אקומודה", יקירי.‬
‫לעזאזל, קלדרון.‬
‫באיזה צד אתה?‬
‫בטי, בחייך.‬
‫תנסי לנהוג בבגרות.‬
‫אני לא נישקתי את מרסלה. מרסלה נישקה אותי.‬
‫בטח, אבל לא כעסת עליה, נכון?‬
- ‫- מה? - אני לא מאמינה.‬
‫מרסלה רצתה להעיף אותי מ"אקומודה",‬
‫ולא היית מסוגל לספר לי אפילו!‬
‫עכשיו אני מבינה למה.‬
‫המצב הוא לא כמו שאת חושבת.‬
‫נפגשתי עם מרסלה בדיוק כדי לנסות להסביר לה שהיא...‬
‫כן? איך? על ידי נשיקה?‬
‫על ידי נשיקה?‬
‫ביאטריס, אני לא מבין למה את לא סומכת עליי.‬
‫עזבתי הכול בשבילך.‬
‫אל תסתכלי עליי ככה, כי זו האמת לאמיתה.‬
‫פרשתי מתפקיד נשיא "אקומודה" בשבילך.‬
‫עזבתי את כל חוג החברים שלי בשבילך.‬
‫לא רק זה.‬
‫נטשתי אישה בחתונתנו, בשבילך.‬
‫אם הייתי יודע שכך ייראו החיים שלי,‬
‫הייתי נשאר עם מרסלה...‬
‫בטי, בבקשה.‬
‫לא, אל תעזבי!‬
‫לא התכוונתי לומר את זה.‬
‫להפך, תודה.‬
‫סוף סוף אמרת מה שאתה באמת מרגיש.‬
‫מה שאני באמת מרגיש הוא שאת האישה של חיי.‬
‫האישה של חייך? האישה הזאת היא מרסלה ולנסיה.‬
‫לא תצטרך לעזוב את הנשיאות או את עולמך בשבילה.‬
- ‫- תיהנה! - בתפקיד הנשיא?‬
‫עם מרסלה!‬
‫ביאטריס, בבקשה.‬
‫אפשר לפתור את זה בקלות. זה חוסר הבנה.‬
‫חוץ מזה, את נוהגת כמו משוגעת כשאת כועסת.‬
‫ביאטריס!‬
‫את תדרסי אותי?‬
‫את תדרסי נישואים של 20 שנה?‬
‫מושלם. אם את לא אוהבת אותי...‬
‫אני לא יודעת אם אוכל לסלוח לו אי פעם.‬
‫בטי.‬
‫הקרבתי את עצמי כדי לקדם את החברה הזאת.‬
‫לא היה לי זמן למילה או לו. בגלל זה איבדתי אותם.‬
‫אבל את יכולה לקבל אותם בחזרה, בטי.‬
‫אני חושב שאת עדיין מאוהבת בו.‬
- ‫- אני? - כן.‬
‫אל תגידי שלא.‬
‫ראיתי באיזה מצב את נמצאת, בוכה על כתפי כל הזמן,‬
‫ואני חושב שגם הוא אוהב אותך.‬
‫אתה חושב?‬
‫אל תאכל את ה... אכלת אותם.‬
‫ניקולאס.‬
‫מילה לא תאכל אותם.‬
‫היא שומרת על הבריאות.‬
‫מי רוצה גוארו?‬
- ‫- רוצה גוארו? - בטח.‬
‫בטי מתקשרת‬
‫מערכת משיבון קולי. השאירו הודעה לאחר הצפצוף.‬
‫שתוק.‬
‫יום הולדת שמח‬
‫טוב, קדימה! תנשפי, קמיליטה!‬
‫תביעי משאלה. אל תשכחי את הסנדק שלך.‬
‫הנה, כל הכבוד!‬
‫יפה מאוד. עכשיו נחתוך את העוגה.‬
‫מר הרמס, תעשה לי טובה ותחתוך פרוסת עוגה.‬
‫בבקשה, מר הרמס.‬
‫בטי: מילה בסדר?‬
‫בטי: היא לא עונה לי‬
‫שיחה לנייד של מילה‬
- ‫- איך קוראים לך? - מה?‬
- ‫- איך קוראים לך? - מילה!‬
‫שלא תחשוב שנפלתי לרגליך.‬
‫ארמנדו: היא בסדר.‬
‫ארמנדו: היא כבר ישנה.‬
‫ארמנדו: שמחתי לראות אותך.‬
‫ארמנדו: תבואי מחר, בבקשה‬
‫בטי: תודה‬
‫ביאטריס פינסון תכהן כנשיאת "אקומודה"‬
‫האם היא תצליח להציל את החברה?‬
‫באקלים כלכלי לא יציב, הנהלת "אקומודה" בוחרת בכיוון חדש‬
‫שערורייה חדשה במשפחת ולנסיה‬
‫מרסלה ולנסיה שופכת הכול‬
‫אחי לא אשם בהלבנת כספים.‬
‫לא מגיעות לו 25 שנים בכלא.‬
‫אני אוודא שדניאל ייצא לחופשי.‬
- ‫- חכי, בבקשה. - רגע, אל תלכי.‬
‫ביאטריס פינסון מתפטרת מנשיאות "אקומודה"‬
‫"אקומודה" במצב רע האם היא תיסגר לצמיתות?‬
‫גיליתי את הסוד שימנע ממני אכזבות באהבה,‬
‫והסוד הוא...‬
‫הורדה‬
‫אקומודה‬
‫מסדרון, חדר ישיבות, מדרגות‬
‫זה היה, בשבילי, כל חיי‬
‫כמו שמש אביבית התקווה והתשוקה שלי‬
‫אם היא הייתה לפחות‬
‫באה ללוויה כדי להביע תנחומים, אבל לא.‬
‫תפסיק, פרדי.‬
‫אחרי כל השנים, תחשיב אותה כמתה וזהו.‬
‫לו ידעתי איפה היא קבורה, תאמיני לי,‬
‫הייתי יודע לאן לקחת את הפרחים שלה.‬
‫פרדי. פרדי, תסתכל עליי. אני מדברת אליך.‬
‫כמה טיפולים עברת כדי לפתור את הבעיה הזאת?‬
‫ושום דבר לא עזר. אני טועה?‬
‫עשיתי רפלקסולוגיה, כלום.‬
- ‫- כלום. - הלכתי לפודיאטר, כלום.‬
- ‫- כלום. - קערות טיבטיות, אפילו פחות.‬
- ‫- לא, כמובן. - שום דבר לא עזר לי‬
‫להתגבר על החור שנפער בחיי.‬
‫בוא נסתכל על הכוכבים ונראה מה יקרה.‬
‫ידעתי שבעולם הזה אושר צנוע לא יכול להתקיים‬
‫ההתכתבות נמצאת למטה.‬
‫תקשיבי, שחורדינית, באלוהים,‬
‫המפה האסטרולוגית של הבחור הזה היא כמו ים גועש.‬
‫החלומות שלי...‬
‫ים? יותר כמו אוקיינוס, והוא כבר הגיע לקרקעית.‬
‫תפסיקי.‬
- ‫- ברצינות, ברטה? - באמת, תקשיבו.‬
‫"הרגשות נשפכים כמו נהר שוצף‬
‫"בעולמו הרגשי."‬
‫כמה חבל. כמה נורא.‬
- ‫- מחריד. - פרדי המסכן.‬
‫אבל אתה יודע מה?‬
‫יש לי חדשות נהדרות שישפרו את מצב הרוח שלך.‬
‫וואו. הגיע הזמן לקידום שלי?‬
‫אתה צריך לעבוד ביום שבת הקרוב.‬
- ‫- מה? שוב? - מה? שוב?‬
‫וגם אתן.‬
‫מה? למה?‬
‫מבאס, אבל אין לנו מספיק כוח אדם.‬
‫אני לא סובלת את השחורדינית הזאת.‬
‫השחורדינית עזבה אותו כי הוא חסר משמעות.‬
‫תפסיקו לצחוק על פצ'יטו שלי.‬
‫מניאקים.‬
‫היי, אתם זבלים.‬
‫כשאני יוצאת לדפוק את הראש, הלייקים זורמים כמו מים.‬
‫כאילו אין לי זכות ל...‬
- ‫- אוי, לא. - זה בסדר.‬
‫הכול טוב. תירגעי. תירגעי, מלכה, לא קרה כלום.‬
‫את לבושה יפה.‬
‫אני עיצבתי.‬
‫והיתושה לשעבר תבוא?‬
‫למה אתה מסתכל עליי ככה?‬
‫מה הפריע לך יותר, ה"יתושה" או ה"לשעבר"?‬
‫היא אמרה לי שהיא לא באה.‬
‫מר רוברטו אמר שכולם צריכים להשתתף.‬
‫כן, אבל אי אפשר להכריח אותה.‬
‫חבל, כי פגישה בלי בטי‬
‫היא כמו כריך שפמנון בלי שפמנון.‬
‫אני אומר את זה כי היא מספקת לי בשר, טעם.‬
‫הוא לא יהיה טעים בלעדיה.‬
‫בוקר טוב, בנות.‬
- ‫- בטי! - בטי!‬
‫מדברים על החמור.‬
- ‫- אלוהים. - סליחה שלא אמרתי שלום אתמול.‬
‫אתן נראות נפלא. טוב לראות אתכן.‬
‫תודה.‬
‫צום לסירוגין, אכילה במידה,‬
‫וזריחת כוכב צדק, זו העצמה אמיתית.‬
‫אבל את לא נראית לי טוב, ובדיוק עמדתי ל...‬
‫בטי הגיעה.‬
‫הפגישה החלה לפני זמן מה.‬
‫רציתי לבוא קודם,‬
‫אבל ניקולאס איחר ונאלצתי להגיע לבד.‬
‫לא. ניקולאס תכנן לאסוף אותך במכונית היפהפייה ההיא? כן?‬
‫הוא אדם מצליח מאוד.‬
‫ספרי לנו, הוא נשוי?‬
‫הוא ממש מציאה.‬
‫כן.‬
‫מה? כאילו אכפת לי.‬
‫אבל הוא נשוי או לא, בטי?‬
‫לא, הוא לא נשוי. אבל את נשואה, נכון?‬
‫היא נשואה ומחליפה חיתולים.‬
‫טוב...‬
‫בטי, שאקח אותך לחדר הישיבות?‬
‫לא, אין צורך. תודה.‬
- ‫- נדבר אחר כך. - בסדר.‬
‫הייתי בנמל התעופה של לונדון, בהית'רו.‬
‫בוקר טוב. סליחה על האיחור.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אני אסגור את הדלת,‬
‫כי נכנסים יתושים.‬
‫שבי בבקשה.‬
‫בטי, מה שלומך?‬
‫האמת היא שמריו מייעץ לנו בימים אלה.‬
‫ימים שנמתחים כמו שנים,‬
‫כי נותנים לו אצבע והוא רוצה את כל היד.‬
‫טוב...‬
‫כיוון שכולנו כאן,‬
‫אני רוצה ליידע אתכם שאיגנסיו אורטיס יצטרף אליי היום.‬
‫הוא מקורב למשפחת ולנסיה.‬
‫הוא בחור מיומן מאוד,‬
‫והוא יעזור לנו מעתה והלאה בענייני "אקומודה".‬
‫מארג', אנו צועדים אל תוך האפלה?‬
‫אנחנו מכירים אותו?‬
‫הכרתי בינו לבין רוברטו לפני כמה שנים,‬
‫כדי שימונה לנשיא "אקומודה", אבל לא היה לו מספיק ניסיון.‬
‫עכשיו יש לו.‬
‫בוקר טוב.‬
‫שלום.‬
‫וואו!‬
‫היי, אם באת למבחן ליהוק,‬
‫לך ישר כדי לחתום על החוזה.‬
‫אני מחפש את חדר הישיבות.‬
‫סליחה. הם מחכים לי.‬
‫הוא עבר את מבחן הכמ"ט.‬
‫כל מה שטעים.‬
‫כמ"ט כל מה שטעים‬
‫כמ"ט.‬
‫לפי המחקר שערכתי, "אקומודה" צריכה לגוון את ליין המוצרים שלה,‬
‫כדי שתוכל לצמוח ובסופו של דבר להפוך לחברה בין-לאומית.‬
‫אם תבחן את המצב לעומקו, איגנסיו,‬
‫תראה שהבעיה שלנו‬
‫היא באשמת הנשיא שלנו,‬
‫שלא עושה דבר.‬
‫והמותג, הוגו.‬
‫המותג, לצערי הרב, כבר מיושן.‬
- ‫- בדיוק כמו המעצב. - אל תוציא את זה עליי.‬
‫סליחה.‬
‫מילס!‬
‫איפה החנית את האופנוע, את הטיגריס ואת הסוס?‬
‫בואי הנה.‬
- ‫- כיף לראות אותך, הוגיס. - את מהממת.‬
- ‫- גם אתה. - ילדה יפה שלי.‬
‫אני רוצה להכיר ביניכם. זה איגנסיו אורטיס, היועץ שלי.‬
‫איגנסיו, זו הבת שלנו, קמילה.‬
‫נעים להכיר.‬
‫אבארמנדו!‬
‫זהירות, קמילה.‬
- ‫- תורידי את משקפי השמש. - לא, אני רגישה לאור.‬
‫אבל לא רגישה לטקילה, נכון? כי...‬
‫איפה היית?‬
‫פשוט, אחרי שהתקשרת,‬
‫חברה התקשרה אליה והן יצאו, נכון?‬
‫נראה לי שאפשר להתחיל עכשיו, נכון?‬
‫לא.‬
- ‫- מישהו חסר. - מי חסר? מי זה יכול להיות?‬
‫היי!‬
‫מריה ביאטריס!‬
‫הוגו!‬
‫את מהממת!‬
‫כמעט לא הספקת.‬
- ‫- זה איגנסיו אורטיס. - נעים מאוד.‬
- ‫- העונג כולו שלי. - גם שלי.‬
- ‫- מריה ביאטריס. - ארמנדו.‬
‫מזמן לא התראינו.‬
‫בטי?‬
‫את נראית טוב.‬
‫תודה. מה שלומך, מריה ביאטריס?‬
‫יש לך ידי זהב.‬
‫תודה.‬
‫מארג', הנאצ'ו הטעים הזה שיושב מולי, מתחשק לי לטבול אותו בגואקמולי.‬
‫את הולכת היישר לגיהינום.‬
‫הוא צעיר ממך בקטע מוגזם.‬
- ‫- תיזהרי. - אבל הוא... בוא הנה.‬
‫ארמנדו.‬
- ‫- כן. - למה לא סיפרת לי‬
‫שמרסלה הציעה מועמד נוסף לנשיאות כבר לפני שנים?‬
‫שאינו אתה.‬
‫אם היית עונה לטלפונים שלי, היית יודעת.‬
‫גבירותיי ורבותיי.‬
- ‫- נראה לי שאפשר להתחיל בפגישה. - כן, כמובן.‬
‫כן.‬
‫כל הנכסים שלי מחוץ...‬
‫אבל את קרובה יותר.‬
‫תשתקי, אני לא שומעת.‬
‫...תירש קמילה‬
‫בהתאם לאחוז שנקבע בחוק.‬
‫באשר למניות "אקומודה" שבבעלותי,‬
‫הן יחולקו לשלושה חלקים שווים.‬
‫אחד לבני ארמנדו,‬
‫אחד לנכדתי מילה‬
‫והשלישי לבטי.‬
- ‫- מה? - ידעת על זה?‬
‫גם את זה שמרת בסוד.‬
‫מילה תעבור חפיפה אצל הוגו,‬
‫כדי שתוכל בסופו של דבר לעמוד בראש מחלקת העיצוב.‬
‫סליחה?‬
‫אהבתי! הוגיס, נעבוד יחד.‬
‫בנוסף, ארצה שבטי תחזור לחברה‬
‫כנשיאתה.‬
‫התייחסנו אליה בחוסר הוגנות‬
‫אחרי שהיא עשתה עבודה מצוינת.‬
‫צר לי מאוד שעזיבתה גרמה מתיחות רבה‬
‫בינה לבין בעלה ארמנדו,‬
‫אבל בעיקר בינה לבין בתה מילה.‬
‫אם בטי או מילה לא יקבלו את המינויים,‬
‫שני שלישים מהמניות שלי ייתרמו‬
‫לעמותת צדקה.‬
‫במקרה כזה, מרסלה תחזיק בחלק הארי של החברה.‬
‫או הבובה שהיא הביאה, והוא ימשוך בחוטים.‬
‫רבים מכם לא יודעים ש"אקומודה"‬
‫נתונה בימים אלה במשבר הפיננסי החמור ביותר בתולדותיה.‬
‫אחת הסיבות לכך היא שקיבלנו בירושה את העסקאות הגרועות של דניאל.‬
‫לצערי, עליי להכיר בכך שבני ארמנדו‬
‫לא עשה הרבה כדי להחזיר את המצב לקדמותו.‬
‫תודה, אבא.‬
‫בכל מקרה, אני משוכנע בכך שבידיה של בטי,‬
‫ובהסתמך על כישרונה המבטיח של מילה,‬
‫החברה שלנו תשגשג שוב.‬
‫מר רוברטו קבע תקופה של 15 יום,‬
‫שעד תומה קמילה ובטי צריכות לקבל החלטה.‬
‫לא. אני לא צריכה 15 יום.‬
- ‫- אני מסכימה. - מילה.‬
‫גם אני.‬
‫על מה את מדברת, מריה ביאטריס?‬
‫אם רוברטו אמר, זה בסדר. אני סומכת עליו מאוד.‬
‫הקפאת את המוח שלך או משהו?‬
‫רוברטו מת, מריה ביאטריס!‬
‫לא.‬
- ‫- הוא שינה צורה. - לא.‬
‫הוא נמצא כאן איתנו.‬
- ‫- נמסטה. - נמס לך המוח מהסמים.‬
‫סליחה. שמך מריה ביאטריס ולנסיה?‬
‫כן.‬
‫עכשיו כשאני רואה אותך, נפגשנו?‬
‫ייתכן שבילינו יחד באיביזה או משהו.‬
‫לא נראה לי. לא.‬
‫העניין הוא, שאת מגבה את הצעתו של מר מנדוסה‬
‫לתת לגב' פינסון להיות הנשיאה החדשה.‬
‫את רוצה שאסביר לך בצורה ברורה יותר כדי שתוכלי לחשוב על זה?‬
‫בסדר?‬
- ‫- אני מבינה. - כן?‬
‫אני לא מבינה הרבה, אבל אני יודעת‬
‫שאת רוצה שאתמוך בך בעניין הזה.‬
‫כאחותך, כבת היחידה שנשארה למשפחת ולנסיה.‬
‫מה את עושה?‬
‫תחזרו מייד לעבודה,‬
‫אנחנו לא משלמים לכן כדי שתרכלו.‬
‫לא נגבה ממך תשלום, אל תדאגי.‬
- ‫- קדימה. - את כל כך מעצבנת.‬
‫סליחה.‬
‫אל תנסי לדלות ממני מידע אחר כך, הבנת?‬
‫מה אמרת?‬
‫כן, אני עדיין מקשיבה לדיווח.‬
‫לדעתי, בטי מתאימה,‬
‫ומבחינה כלכלית, יועיל לי ש"אקומודה" תמשיך להרוויח.‬
‫כך אמשיך לקבל את ההמחאה החודשית שלי.‬
‫אני מצטערת, אחותי.‬
‫מארג', תגידי משהו!‬
‫אני לא מאמינה שאת עושה לי את זה.‬
‫אני יודעת שאין לי השפעה כמקבלת החלטות.‬
‫אני רק מבקשת שתשקלי למנות את איגנסיו‬
‫לסמנכ"ל הכספים.‬
- ‫- אוף. - בסדר, אני מאשרת!‬
- ‫- מה? - אז כולנו מרוצים.‬
‫אני מאשרת שבטי תהיה הנשיאה,‬
‫כל עוד האדוניס יהיה סמנכ"ל הכספים.‬
‫גם אני מאשר את זה.‬
- ‫- אתה מה? - כן.‬
- ‫- אבל... - כן.‬
‫אני יודע שאין לי זכות הצבעה או בוטוקס בגבה,‬
‫אבל אל תשכחו שאני המעצב הבכיר ביותר של "אקומודה".‬
‫זכותי המלאה להשמיע את דעתי.‬
‫לכן אני מאשר.‬
‫אל תדאגו.‬
‫לא אקבל את ההצעה.‬
‫סליחה?‬
‫לעזאזל. זה...‬
‫לא אהיה הנשיאה של "אקומודה".‬
‫לא תסכימי להיות נשיאת "אקומודה"?‬
‫למה?‬
‫זה לא הוגן כלפי ארמנדו, לדעתי.‬
‫הוא נשיא בקושי שנתיים.‬
‫הוא צריך עוד זמן כדי להחזיר את החברה למסלולה.‬
‫אבל למה את לא מסכימה, בטי?‬
- ‫- את ממש טובה. - מריה ביאטריס, בבקשה.‬
- ‫- איך את עושה לי את זה? - תקשיבי!‬
‫מי מבין אותך?‬
‫הם מנסים להגיע לפסגה, וכשהם...‬
‫נשמע שבטי לא מסכימה להתמנות לנשיאה.‬
- ‫- מה? - איזו טיפשה.‬
‫אל תדברי עליה ככה!‬
‫נכון אמרתי לכן שיציעו לה את הנשיאות?‬
‫אבל אתן כמובן לא מאמינות בכוכבים שלי...‬
‫או שהיא תהיה נשיאה, או שהחברה תפשוט את הרגל.‬
- ‫- מה? - מה?‬
- ‫- מה? - לא.‬
‫אסור שהחברה תפשוט את הרגל. מה יקרה לפנסיה שלי?‬
‫אני אם יחידנית לשלושה ילדים. אסור לתת לזה לקרות.‬
‫אצטרך ללכת לטיפול או לשקוע בתרדמת חורף באיזו מערה.‬
‫מה יקרה לנסיעה שלי לחגיגות הגאווה בסן פרנסיסקו?‬
‫ומה יקרה למכונית שלי?‬
- ‫- לא. - לא.‬
‫לא.‬
‫פרדי, מה אתה עושה?‬
‫מארג', מה קרה לרוברטו?‬
‫אין לי בעיה ללמד את מילה,‬
‫אבל בשביל מה?‬
‫כדי שתחליף אותי? תשכחי מזה.‬
‫בטי, את לא צריכה להחליט עכשיו.‬
‫קחי את הזמן, אבל תחשבי על זה לעומק.‬
‫אדוני, אני רוצה להגיד לך‬
‫שיש לנו מזל שבטי לא תרחרח במשרדי החברה.‬
- ‫- טוב. - מובן שכן.‬
‫אולי תשקלי מחדש את החלטתך?‬
‫אולי נצא לארוחת ערב?‬
- ‫- כן? אני מזמינה. בוא נדבר. - בסדר.‬
‫לא נראה לך?‬
‫טוב.‬
‫קיבלתם החלטה?‬
‫ההחלטה היא שאין החלטה.‬
‫אם נביא בחשבון את חלוקת המניות שהותיר אחריו מר מנדוסה,‬
‫נראה ש-66.8 אחוז ממחזיקי המניות שנוכחים בפגישה הזאת‬
‫מאשרים את הצעתו של מר רוברטו.‬
‫והשאר, 33.2 אחוז,‬
‫שאותם מייצגת גב' ולנסיה שנוכחת כאן,‬
‫בעלת השליטה על המניות של אחיה המנוח,‬
‫דוחים את ההצעה.‬
‫לכן אפשר לומר שכרגע,‬
‫החלטתה של גב' בטי תכריע את הכף.‬
‫אמרתי לכם ואומר זאת שוב. אני לא יכולה לקבל את ההצעה.‬
‫את חושבת רק על עצמך.‬
- ‫- אל תגידי את זה. - לא?‬
‫את מבינה שזה החלום שלי,‬
‫שזו החברה המשפחתית,‬
‫ושאנחנו עומדים לאבד אותה בגלל ההחלטה שלך?‬
‫יופי, בטי. נהדר.‬
‫הקרבתי את המשפחה שלי והקדשתי את חיי לחברה הזאת!‬
‫דחקתם אותי הצידה, באופן לא הוגן.‬
‫ועכשיו, כשאתם זקוקים לי,‬
‫אתם מצפים שאחזור ללא התנגדות או השקעת מחשבה?‬
‫אני מצטערת מאוד‬
‫אם ההחלטה שלי אכזבה אתכם.‬
‫אבל למה את לא מסכימה?‬
‫בטי, החברה זקוקה לך, ואנחנו זקוקים לך.‬
‫כמובן.‬
‫אני כל כך מצטערת, אבל אני לא יכולה.‬
‫למה לא?‬
- ‫- בטי, בבקשה. - בטי.‬
‫אדוני.‬
‫בטי, קבלי את ההצעה.‬
‫אל תעזבי, בבקשה.‬
‫זה לא הוגן כלפיך.‬
‫אני מוכן לתת לך את הנשיאות אם זה אומר שתחזרי אליי.‬
‫אם מרסלה היא לא זו שרצתה להיפטר ממני ולמנות אותך לנשיא,‬
‫מי כן?‬
‫זה היה אבא.‬
‫בהיעדרו, הוא החליט לתת לי הזדמנות שנייה,‬
‫אבל בסרטון, אולי יכולת לראות‬
‫שהוא התחרט על כך.‬
‫אבל בטח חשבת‬
‫שזו הייתה מרסלה, בגלל הנשיקה שראית.‬
‫נשיקה שלא קרתה, כי לא נישקתי אותה בחזרה.‬
‫אני לא יודע למה היא עשתה את זה.‬
‫זה היה מגוחך.‬
‫איך אגרום לך להאמין לי?‬
‫באמת לא רצית להישאר עם מרסלה?‬
‫איך יכולתי?‬
‫למה שארצה בזה?‬
- ‫- כי אמרת שעזבת אותה בשבילי. - לא.‬
‫לא.‬
‫באותו ערב, רתחנו מזעם.‬
‫עשינו ואמרנו דברים שלא היינו צריכים לעשות או לומר.‬
‫אם את זוכרת, באותו ערב גם אמרתי לך משהו חשוב.‬
‫שאת האישה של חיי.‬
‫האישה של חיי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫כל השנים, הפכת אותי לגבר טוב יותר.‬
‫כל מה שאני משתוקק אליו‬
‫הוא לחיות למענך,‬
‫לחיות בזכותך,‬
‫ואם תרשי לי,‬
‫לחיות לצידך.‬
‫כשדלתות המעלית ייפתחו,‬
‫את תברחי ממני,‬
‫וזה מה שאני מונע כרגע.‬
‫ביאטריס.‬
‫להתראות, לאורה.‬
‫היי, אהובי.‬
‫לא תכיר בינינו?‬
‫היי.‬
‫ביאטריס פינסון סולנו.‬
‫אשתו לשעבר של אהובך.‬
‫מה זה היה?‬
‫בטי!‬
‫לא תאמיני מה קרה.‬
‫עורכת הדין שנראית כמו בובה מהחצר של השכן‬
‫הגניבה נשיקה לארמנדו.‬
‫בטי! בבקשה, בטי.‬
‫אני האישה של חייך, זוכר?‬
‫בטי, בבקשה. אל תעשי את זה שוב.‬
- ‫- אני? - כן.‬
‫כן.‬
‫בבקשה. מאחו היא אך ורק היועצת המשפטית של "אקומודה".‬
‫כן, בטח. היא לא החברה החדשה שלך.‬
- ‫- כן, בטח. - חברה?‬
‫לא! איזו חברה?‬
- ‫- לא! - זו שנישקת עכשיו.‬
‫אחרי שנישקת אותי!‬
‫לא נישקתי אותה.‬
‫דלתות המעלית נפתחו,‬
‫ואין לי מושג למה המשוגעת הזו באה לנשק אותי!‬
‫אני לא מבין!‬
‫ביאטריס.‬
‫ביאטריס, בבקשה, אני מתחנן בכל נימי נשמתי.‬
‫אני מנסה לפתור את הבעיות שלנו המון זמן.‬
‫בואי נפתור אותן, אבל תסמכי עליי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני אוהב אותך בכל נשמתי. תסלחי לי.‬
- ‫- אני סולחת לך. - תודה.‬
‫אבל לא אישאר במעגל האכזריות הזה.‬
‫לא, אבל...‬
‫לא, אל תלכי. אני לא רוצה לאבד אותך.‬
‫אהובתי, בסדר? בבקשה.‬
‫מה שחשוב כרגע זה מה שאני רוצה.‬
- ‫- לכן... - ואני רוצה להתגרש.‬
‫לא, בחייך. בואי נדבר. אהובתי.‬
- ‫- גב' בטי. - בטי.‬
- ‫- תודה. - כן, קחי.‬
‫בטי, אל תלכי ככה.‬
‫באמת. מותק.‬
‫אהובתי.‬
‫באיזה מצב תודעתי את פותחת את היום‬
‫אם לא בציפייה שהגורל יחטיף לך סטירה ויראה לך‬
‫שבכל פעם שאת חולמת, את מתעוררת בגיהינום?‬
‫האדם שכותב את היומן הזה היום הוא אוסף של חתיכות שונות‬
‫שפעם הרכיבו אישה.‬
‫היום אני מבינה שהחיים שלי הם לא יותר ממעגל‬
‫שבו הטרגדיה חוזרת על עצמה באופן אכזרי יותר בכל פעם.‬
‫כאילו מעולם לא למדתי מהכאב שלי, מהמוות שחוויתי בעבר.‬
‫אני כבר לא יכולה לקום לתחייה.‬
‫זה לא שווה את זה.‬
‫ולא רק משום שגבר חלומותיי‬
‫הפך שוב לתליין שלי‬
‫ושלח אותי שוב להתבוסס בבדידות ובכאב.‬
‫ההיסטוריה חוזרת על עצמה מאז שנולדתי.‬
‫"בטי."‬
‫אימא.‬
‫"אני משאירה לך מכתב זה‬
‫"כי אני לא יודעת אם אהיה נוכחת ביום ההולדת שלך.‬
‫"אני רוצה לעזוב...‬
‫"ברוגע, כשאני רואה אותך מאושרת,‬
‫"אבל אני רואה שאת עצובה,‬
‫"וזה לא מגיע לך.‬
‫"הפסקת להיות את.‬
‫"כדי להוכיח למשפחה הזאת מה את מסוגלת לעשות."‬
‫התחפשת לאישה חשובה‬
‫ושכחת מעצמך.‬
‫אני יודעת שלא רצית להיות עקרת בית כמוני,‬
‫ושלא רצית לאבד את משפחתך.‬
‫פעם צחקת כל כך הרבה. היית מאושרת.‬
‫היה לך כל כך מעט, אבל היית מאושרת.‬
‫לא מאוחר מדי, מתוקה.‬
‫תחזרי להיות מי שהיית.‬
‫הטובה מכולם.‬
‫בטי שלי.‬
‫בטי שתמיד היית.‬
‫למה אתה עושה לי את זה, אדוני? מה עשיתי לך?‬
‫אין טעם שתהיי כל כך מבריקה כל עוד את כל כך מכוערת!‬
‫בטי המכוערת, הסיפור נמשך‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬