No to je krasavice.
Hele, vyžírko, to se nemůžeš stavit i někdy jindy,
- než když zrovna jíme? - Mimochodem, skvělá práce, Hermesi.
- Výborné placky. - Dobré ráno.
Opravdu. Schvaluji.
A tohle? Co to má být?
Betty, jsi to ty?
Jasně, že jsem to já. Ošklivka Betty.
Ošklivka Betty, příběh pokračuje
Proč jsi to udělala?
- Vyvíjím se do svého nejlepšího já. - Ne, to je tvoje nejhorší já.
- Prosím... - Ticho.
Ne, Hermesi, nepodporujte to.
- Jste její táta, buďte upřímný. - Dobrá práce, dceruško.
Fajn, stará Betty je zpátky,
tak se musí vrátit i ředitelka Betty.
Nicolasi, jen chceš být poblíž Patricie.
Uvědom si, že je to vdaná žena.
Jasně, ale za koho. Za toho jejího Pachita.
- Je starší než vy, Hermesi. - No a? Zmlkni.
Kdyby byla se mnou, nebyl bych Nicolas, ale Nikolagen.
Podívej se do zrcadla.
V pohodě, ne?
Najíme se a vyrazíme za tím rozvodovým právníkem.
Právníkem?
- Zkusím to. - Chci tě vidět v akci, Armando.
Obě nohy. Tak pojď.
No pojď. Počkej, stůj.
Panebože.
Neměla být Tormenta krotká?
- Promiň. - Ta kobyla mě málem zabila.
Promiň, bylo to legrační. Fakt promiň.
Ale neboj, nikdo se o tom nedozví.
Zůstane to mezi tvou kamarádkou a právní poradkyní.
I když jsme vlastně jedna osoba. No jo.
Nejsem vůbec ve formě. Hrozně dlouho jsem to nedělal...
Neboj. O nic nešlo.
- Jasně. - Ačkoli...
- Víš, co si myslím? - Co?
Že za tím ve skutečnosti stojí
tvoje exmanželka.
- Moje ex? - Ano.
Proč myslíš?
Od toho, co jste se viděli, jsi pořád hlavou někde jinde.
Jsi v depresi, máš zlomené srdce.
Zničila tě.
Díky. Hele...
Jde o to, že mi dneska ráno volal právník.
Mám se na 11 dostavit k němu do kanceláře a projednat s Betty rozvod.
- Chce se dohodnout... - A to mi říkáš až teď?
- Ale... - Panebože.
Je to až v 11, pořád máme čas. Tak honem, jdeme.
- Jdeme? - Ano, jdeme.
Potřebuješ právní radu.
Nebo čekáš, že majetkové vyrovnání s tvojí ex
bude brnkačka? Ne.
Právničko.
Neznáš Betty.
Nerozumíš jí.
Ty nerozumíš ženám, co se chtějí nechat rozvést.
Můžeme?
Beatriz.
Omlouvám se.
To nic. Byla to jen plná moc bývalého prezidenta.
- Nic podstatného. - Omlouvám se. Váš šéf vás zabije.
Esteban Ruiz.
Já jsem šéf.
V telefonu jste zněl starší.
Jo, to slýchám často. Posaďte se, prosím.
Počkáme na pana Mendozu?
Ano, brzo by tu měl být. Děkuji.
Nezahazuj to.
Tady ničím neplýtváme, královničko.
Ten karton má hodnotu zlata.
Jeffe, tohle není zlato, ale odpad.
Dej to sem.
Co by to tak mohlo být? Zkusíme to.
Límeček.
Ta se vyzná.
Bod pro tebe.
Hele, co to tam máš?
Ta batika vypadá dost dobře.
Dárek pro kamarády.
Kamarády nebo klienty Ecomody?
Ne, ne. Tohle...
Tohle dělám ve svém volném čase, královničko.
Sem tam něco.
Jestli ten vztah veřejně nepřiznají,
tak za tím musí něco vězet.
- Ty něco víš? - Jo.
Museli si začít až později, protože ona je o 20 let starší.
- No a? - Prachy dělají divy.
- To je teď v kurzu. - Nazdárek.
Je to v kurzu.
Můj drahý Freddy Stewarte, očividně je všechno při starém.
Jedna velká drbárna a práce nikde. Skoro nikde.
Nevím, jestli si pamatujete našeho bývalého šéfa personálního...
Jak bych mohla zapomenout.
Dala jsem mu 20 let svého života. Těch nejlepších!
Dřela jsem jako kůň.
A když za sebe hledal náhradu,
vybral si tu bloncku, protože byla víc sexy.
Nebo se pletu?
Gutierrezi?
- Patricie. - Co tady děláš?
Božínku. Vypadáš fakt...
- Fakt co? - Fakt asertivně.
Opravdu asertivně, Pati.
Co chceš, Gutierrezi?
Nevládneš pevnou rukou.
Za mě tady nepřevládala taková lenost.
Milo, ne! Co to děláš?
Dej to sem, Milo. Vrať to.
Spravila jsem je.
Koukejte na ty překrásné látky.
Ne. Skoro jsem...
Všechno jsem zboural.
Počkejte chvilku. Tak počkat.
Proč je tady dusno?
Proč v mé dílně nepanuje harmonie?
Co se to tady stalo?
Co se stalo s mými rukávy, Jeffe?
Poslyš, když byla Inesita, tvoje babička, na smrtelné posteli,
slíbil jsem jí, že se o tebe postarám.
Že na tebe dohlédnu a že se k tobě budu především chovat hezky.
Ale pokud se jako řadový pracant v mojí dílně
začneš vrtat v mých návrzích a něco na nich měnit,
nechť mi Inesita promine,
ale přestanu se k tobě chovat hezky.
Moje chyba.
Moje chyba co?
Jen jsem pomáhala.
Spravila jsem tvůj návrh, Hugouši.
Hele, kdybych potřeboval pomoc od #žábybeztalentu,
ozvu se ti, ano? Díky moc.
Betty, pokud se neshodnete,
určitě s tím chcete jít k soudu?
Promyslete si to.
Betty.
Čekáme víc jak hodinu.
A ty rajtuješ na koních.
- A právník? - Žádného nemám. Přišel jsem sám.
Pane Mendozo, potřebujeme vašeho právního zástupce,
abychom mohli řízení zahájit.
Kdo říkal, že se budeme rozvádět?
Ne.
Pojďte si prosím promluvit ke mně do kanceláře.
Ano? Prosím, Betty.
Jak to mám vysvětlit, aby tomu rozuměl i někdo tvého věku?
Trendy se ve světě mění, ano?
A tyhle rukávy už prostě trendy nejsou.
Proto je důležité cestovat.
Uvědomíš si, že se časy mění.
Já mám radši, když čas vyprší.
Udělej mi laskavost, slečinko,
a přečti si tohle, jestli umíš číst.
- Hele, Hugo... - O co jde?
- Hugo, prosím. - Šup, šup, mazej.
Počkej. Nezapomeň, že můj táta říkal, že můžu docházet do dílny
a že mi část Ecomody bude patřit.
Ale ne, jasně. Choď si sem, kdy chceš.
Jako když jsi byla malá
a chodila sis sem hrát s odstřižky a nůžkami a vším možným,
ale co se práce týče, tak na to zapomeň.
Co je? Neumíš číst?
Šup, šup, mazej. Zmiz!
Sice tady už nepracuju,
ale pan Armandito nebo Marito by mě vyrazili.
- Gutierrezi, pojďte za mnou. - Jistě, pane.
Promiňte, pane doktore.
„Vyrazili.“
Kdo byl ten pán?
Saul Gutierrez, bývalý šéf personálního.
Co na to říct, Nacho? Je to světový muž.
Muž podsvětí, světa pod povrchem,
světa na konci světa.
Co tady takový světák dělá?
Občas za námi chodí na návštěvy.
Ale on? To netuším. Jenom ať...
Ať si jde, ať si jde a už se nevrací
Velice výstřední.
Ať si jde a stará se o něj třeba jeho máma
Bertho, je tady můj táta?
- Není. - Ne.
- Omluv mě. - Posluž si.
Ne, to je až moc kolagenu.
Sni dál. Takovej mužskej by si tě nikdy nevšiml.
Ale tebe určitě jo.
Kravky.
Ne.
V žádném případě se rozvádět nebudu.
Všechno, co jsi udělala,
má přesně opačný efekt.
Ty si myslíš, že jsem tě tím ohozem chtěla odehnat?
Betty, to jsem neřekl.
Ale napadlo tě to.
Nenapadlo.
Takhle jsem se do tebe zamiloval.
Takovou tě mám rád.
- Ano? - Jo, jasně.
Prober se, Beatriz.
Prosím, nerozvádějme se. Ne kvůli mně.
Kvůli mně ne. Ale kvůli Mile, naší dceři, prosím.
Dělám to pro ni.
Přišla jsem o ni kvůli tobě.
Mně?
A taky sobě.
Za to, že jsem všechno úsilí věnovala tvojí firmě.
Nepoznávám tě.
To je zvláštní, protože jsem takhle sama sebou ještě nikdy nebyla.
Fajn, tak jsi zase sama sebou,
ale zapomínáš.
Dík a nechť se ti pánbůh odvděčí...
- Odvděčí? - Za tvůj vkus.
Nechápu, jak to můžeš vydržet s tím neurotickým, toxickým...
Mám z něj akorát osypky.
Protože seš dobrej, Jeffe. Seš fakt dobrej.
A jestli tě vidí jako řadovýho pracanta, tak ať si trhne.
Zlato, když mi umřela babička Inesita,
zůstal mi akorát starouš Hugo. Nikdo jinej.
Bral mě jako svýho, vychoval mě.
Je jako můj otec.
A všechno, co vím o módě, absolutně všechno,
jsem se naučil od něj.
- Co? - Co budu dělat?
Klídek. Co budeš dělat? Královničko, musíš jít dál.
Co? Neboj se úspěchu.
Práce byla a bude, ne?
Hele, vezmu tě mezi lidi, ať se taky podíváš,
jak my mladí umělci pracujeme.
Počkej, ne. Žádný rande.
Rande?
Ty a já, to by nešlo. Máš přítelkyni.
Víš, co si myslím?
Že Bůh nenechává nic náhodě.
Poslal mě sem, do této chvíle, abych ti připomněl,
kdo vlastně jsme.
Zavři na chviličku oči.
Vybav si to osudné odpoledne,
kdy jsme společně vešli do kostela,
kam jsi chodívala.
A v tom kostele jsme přede všemi přítomnými,
tvou i mojí rodinou, knězem a přáteli, oba dva řekli „ano“. Vybavuješ si to?
A od té chvíle nejsme jenom manžel a manželka, to ne.
Jsme milenci.
Prostí milenci.
Zapomněla jsi snad? Protože já ne.
Jsme milenci
Protože oba cítíme hlubokou lásku
Pamatuješ?
A proto
Jsme získali ten největší dar
Milujeme jeden druhého
Jsme milenci
Chceme jeden druhého
A někdy se jen tak bezdůvodně
Dokážeme naštvat
Jsme milenci
- Jak rozkošné! - Rozkošné!
Dámy...
Shodli jste se?
- Ano. - Ano.
Na čem přesně.
- Rozvedeme se. - Zůstaneme spolu.
Takže s tím půjdeme k soudu.
Já snad někoho zabiju. Zkraťte o dva cenťáky ten lem.
- Jistě, pane. - Nařasit to můžeme potom.
- Rozumíme si? - Ano, pane.
To je z té nové kolekce?
Co je to za nádheru?
Vidíš? Líbí se jí.
Marge?
Marge má příšerný vkus.
Jednou se chystala vzít si chlápka,
co se myslím jmenoval Armando Mendoza.
Neznáš ho?
Vidíš, jak těžký to je, pracovat s ním?
Je to jen názor, Hugo. Ty rukávy už se nenosí.
Kdybych chtěl slyšet tvůj názor, zeptal bych se.
Díky, že jsi přišla.
- Tak jo. - Pojď sem.
Zklidni hormon. Poslouchej.
Poslouchej? Ty poslouchej. Sbal tu holku a mazejte odtud.
Tak fofrem. Šup, šup, mazejte pryč.
Tyhle lidi zajímají jenom peníze. Jsou jako supi, Beatriz.
- Armando, uklidni se. - Jsem v klidu, ale neposlouchej ho.
Nebudu poslouchat tebe.
- Chceš jít k soudu, jo? - Nedáváte jí jinou možnost.
- To je mezi mnou a mou manželkou. - Měl bys jít, Armando.
Jít?
Tak dobře.
Ale jestli odejdu, skončili jsme.
Nadobro.
Už se nevrátím.
Tak já odcházím.
Jak můžeš ty jeho ptákoviny vystát, Beatriz?
Proč ho vůbec posloucháš?
Víš co? Uděláme to takhle.
Když mě zažaluješ, zažaluju vaši klientku za opuštění.
Prosím tě.
Prosím tě? Ne, nejsem blbej.
Přesně vidím, co se mnou děláš.
Ta proměna, to všechno.
Proč? Aby mi přeskočilo, že jo?
Chceš mě utýrat.
Nejde tady o tebe.
Chceš mi připomenout, že mě pořád nenávidíš.
Že ses přes to nikdy nedostala.
Nedostala, že?
Protože kdysi v minulosti jsem získal tvoje srdce
a nevěděl jsem o tom.
- Fajn. - Přestaň kolem sebe kopat.
Nerozumíš vůbec ničemu, co ti říkám.
A já ti nevěřím ani slovo.
Je po všem.
Je rozhodnuto.
A ty...
Počkejte chvíli. Podívám se, ale všechno by mělo být zapojené.
STAHOVÁNÍ
KANCELÁŘ MARIA CALDERONA
Pane, nic by to rušit nemělo.
Proč myslíte, že volám? Abych si poslechl něco, co už vím?
Musíte to co nejrychleji opravit, jasný?
Pohněte s tím.
- Nacho? - Milo. Milo.
Nahlas se u mé sekretářky, ano?
- Dobře. - Dobře.
Sandro, jsem u Nacha v kanclu!
Nahlášena.
Drahoušku, potřebuju pomoct usadit Huga Lombardiho tam, kam patří.
Pokud vím, přesně tam teď je.
V návrhářské dílně.
Ale samozřejmě, hlupáčku.
Je tam, ale myslela jsem tím, že si taky zasloužím
místo v dílně.
Dobře.
Řekni mi, co dalšího nám můžeš nabídnout. Kromě toho, že jsi Mendozova dcera.
- No... - Nic, že?
Až něco mít budeš, tak se naučíš, co to znamená, že si něco „zasloužíš“.
Jasný? Ale zatím ne, zlato.
Drahoušku, když jsme se seznámili, měla jsem tě za úplně jiného.
Ano, měla jsi mě za modela.
Promiň, že jsem zklamal.
Hele...
Co děláš dneska večer?
Dneska?
Já nemíchám práci a zábavu dohromady.
Já taky ne, protože nemusím.
Ale abych ti to pořádně ujasnila,
mám co nabídnout. Kromě toho, že jsem Mendozova dcera.
- Měj se. - Měj se.
Moje holčička je už velká!
Už nějakou dobu.
- A moc ti to sluší. - Děkuju.
- Kde je Betty? - Šla ven.
- Fakt? Kam? - Kdo ví.
Nikdy mi nic neřekne.
Kde máš kufry?
Jaký kufry?
Ty nebudeš spát tady?
Dědečku...
Ano.
Ale nejdřív potřebuju s něčím pomoct.
Poslouchám.
Potřebuju, abys Betty přesvědčil, ať vezme to místo ředitelky v Ecomodě.
Ne, to nepůjde. Zakázal jsem jí se tam vracet.
Dědečku, to ne. Nerozumíš tomu, je to vážné.
Když to místo ředitelky nepřijme,
tak mě nebudou chtít v návrhářské dílně.
V podstatě na jejím rozhodnutí závisí moje budoucnost.
Ne, zapomeň na to.
Zvlášť teď, když se tvoji rodiče opravdu rozvádějí.
Cože?
Rozhodli se přetrhnout posvátný svazek uzavřený před Bohem
a vůbec jim to nevadí.
Do háje, kámo.
- Ani mi to neřekli. - Jak jsi mi to řekla?
- Takže se rozvedou a... - Ahoj, tati.
Zlatíčko, ráda tě vidím.
Co se ti stalo, Beatriz?
Ne. Teď je z tebe k tomu všemu hipsterka?
Co to s ní je?
Stalo se něco?
Chce, abych tě přemluvil vzít to místo.
A ještě k tomu mi řekla „kámo“.
Mně!
Milo!
Stáhni to.
Milo, pokusila ses mého tátu přinutit,
aby mě přemluvil vzít to místo.
- Zabralo to? - Samozřejmě, že ne.
Pak se nemáme o čem bavit.
Já tě neopustím.
Znovu.
Chtěla jsi říct: „Já už tě znovu neopustím.“
A přesně proto se do Ecomody nevrátím.
Neudělám znovu tu stejnou chybu.
Takže manželství byla taky chyba.
Protože jsem se od dědy dozvěděla, že se budete rozvádět.
Fakt dík, Beatriz.
Myslela jsem, že je ti to jedno.
Ne, je mi to jedno.
Stejně jste s tátou úplně jiní.
Mrzí mě, že ti to nevyhovuje.
Tohle jsem já. Skutečná já.
Jasně, pane řediteli. Říkal jsem, že to nebude snadné.
Gutierrez je vcelku pod kontrolou,
ale u něj si nemůžeme být ničím jistí.
Stát se může cokoli.
Co když to unikne ven? Co pak?
Já nevím, Calderone.
Musíme to pořádně promyslet.
Jediné světlo na konci tunelu, co vidím,
je tvoje právnička.
Není to moje právnička.
A není to žádné světlo na konci tunelu. Je spíš jako meteorit, ohnivá koule.
Je to právní poradkyně Ecomody a nechci ji do toho tahat.
Pak je to úplně jedno, ne?
Důležité je, že po tobě jede, že?
- Viděl jsem vás. - Kdepak, Calderone.
Tentokrát ne.
- Dobře. - Ne.
Chovala se hrozně divně. Mám o ni docela obavy.
Včera se mě pokusila políbit.
Taková tragédie. Hrůza, hochu.
- Políbit? Hnus. - Ano.
Víš co? Nemám o její služby zájem. O takové ne.
- Ne. - Jasně.
Na takovou svatokrádež nelze ani pomyslet.
Nemůžeš jí omezovat pole pracovní působnosti.
Myslíš vůbec na něco jinýho
než na ty svý chlípný myšlenky?
Ne. A ani nechci.
Důležité je si uvědomit,
že z tý bryndy nás vytáhne jedině Majo.
Možná ne. Možná vím o někom jiném.
Ale museli bychom ji přesvědčit, ať se vrátí do Ecomody.
Ne, prosím, ne.
Ne, domluvili jsme se, že ne. Odmítla to. Už se nevrátí.
Kdyby se vrátila a všechno odhalila,
poslala by nás do basy.
Doufám, že otce svojí dcery by do vězení neposlala.
Jsi si jistý?
Protože to neodpovídá tomu,
co jsi mi řekl o vašem vyrovnání.
Calderone.
Vůbec netušíš, jak se na mě teď dívá.
Fakt netušíš.
Dobře.
Calderone.
Myslím, že mě Betty přestává milovat.
To je drsný, chlape.
A musíš mít hrozný dilema. Protože pokud se vrátí,
přijdeš o ni.
A pokud se nevrátí, přijdeš o ni.
Chci mluvit o svém manželství. O tom, co se zrovna děje.
Chci mluvit o Betty.
Jistě.
Víš co? Přesně o tom chci mluvit.
Není to vůbec zdravé,
mít všude vystavené fotky své bývalé.
Jestli na ni chceš zapomenout,
budeš se akorát trápit a celé se to zkomplikuje.
- Myslíš? - Ano.
Ne.
Jsi v pořádku?
To ne. Pojď sem.
Pojď, drahoušku.
Co se stalo?
Co se děje? Jak můžu pomoct?
Odpusť mi, prosím.
Ano?
- Prosím. - Jasně, odpouštím ti.
Ale vůbec tomu nerozumím.
Proč? A co?
- Co se stalo? - Já o ni přijdu.
Myslela jsem, že už se to stalo.
Promiň, musím se nějak vzpamatovat.
Vůbec nechápu, co se mi to děje. Jsem z toho všeho nějaký...
Podívej, co jsem to provedl. Takový potok slz.
- Hrozně se stydím. - Ne, to nic.
- Vůbec se poslední dobou neovládám. - To nic. Pomůžu ti.
- Pomůžu ti. - Omlouvám se.
- Moc se omlouvám. - Ale ne.
Ne, neboj se. To nic.
- Dobré to bude. - Já to napravím.
Musím hlavně dýchat.
Tohle je u rozvodů normální.
- Jo, je to těžké. - Co si nadiktovala?
Hodně těžké, že?
Řekla, že už se mnou nechce nikdy mluvit.
Ne. Pojď sem. No tak.
Jsem tady.
Neboj se. Bude to zase dobré.
- Tvoje... - To jako fakt, Armando?
Styď se. Ne.
Milo... Není to, jak to vypadá, Milo.
Panebože. Dej mi chvilku, prosím. Promiň.
Milo. Milo!
Milo!
Milo, chtěl jsem s tebou mluvit, až bude...
Klídek, nic mi vysvětlovat nemusíš.
Ale já bych chtěl. A nejde o vysvětlování.
Můžeš chvilku poslouchat tátu?
Ne, tati, je to tvůj život. Dělej si, co chceš.
Nemusíš mi nic vysvětlovat.
- Můžeš mě chvilku poslouchat? - Víš, z čeho jsem smutná?
Jsem smutná, že kvůli nějaké cizí ženské brečíš víc,
než jsi brečel kvůli mámě.
Nebrečel jsem kvůli cizí ženské, ale kvůli tvé mámě.
Nechápu, proč seš tak naštvaná.
Protože ti celý den volám.
Potřebovala jsem tě, tati.
Ale ty to prostě nevidíš.
Ale ano, vidím.
- Kam půjdeš? - Ještě nevím.
Ne.
Dobře.
A řekneš mi to? Aspoň něco?
Nechci tě teď vidět.
Měj se.
Proč vždycky pomáhám svým milovaným balit, aby mohly odejít?
Zatraceně.
- Marce. - Moje Milo.
Na mě se můžeš spolehnout.
- Víš to, že ano? - Vím.
Pojď sem.
Hlavu vzhůru, drahoušku. Zase to bude v pořádku.
Už jsi tady. Jsi tady.
Betty?
Co se stalo? Proč vypadáš takhle?
Jsi v depresi?
Bertho, nepřeháněj to.
Sluší ti to, Betty.
Je to jasná známka feminismu.
- Jakého feminismu? - Jen chci být sama sebou.
Buď, holka. Jako ředitelka Ecomody, ale...
Ne, nebyla jsem dobrá ředitelka.
- Co jsem pro vás udělala? - Co jsi udělala?
Podívej se na tohle. Ta krasavice.
Ta figura, ta kráska. A díky komu?
Díky tobě. Přivedla jsi mě k fitness, naučila jsi mě správně jíst,
správně se starat o svoje zdraví. Všechno.
A mně jsi pomohla jít s barvou ven.
- Pamatuješ? - Třeba.
A zaručila ses za mě v sexshopu,
když jsem kupovala...
Byla jsem dobrá kamarádka, ale ne ředitelka.
Pomohla jsem bohatým ještě víc zbohatnout.
Co tě tak štve? Jsi revolucionářka. O co jde?
Betty, hele. Naše nová modelka.
- Ahoj, holky. - Jak je?
- Čau, holky. - Je to fajn holka.
- Ráda tě poznávám. Beatriz. - Já vás taky, madam.
- Já taky. - Cože? Madam?
Říkej jí Betty. Taky patří do klubu ošklivek.
Pořád o tobě mluví, Betty.
Nemůžeš jim to všechno věřit.
- Ty jedna. - Jak se má dcera?
Dobře. Proč?
- No... - Řekni jí to.
Včera se něco semlelo v dílně.
Hugo byl na Milu hrozně nepříjemný.
A naštvaný, protože sáhla na jedny jeho šaty.
To má po Mendozových.
- Má nos trochu nahoru, Betty. - Ano.
Já na všechny koukám shora, ale nos nahoru nemám.
Ale ona je...
- Musíš s tím něco udělat. - To stačí, Bertho.
- Promluvím s ní. - Jasně.
Nebojte.
- Dobrá, Betty. Hele, je tady. - Díky.
Tak co? Spokojená?
Je super, že i ve dvou stovkách pěkně drží.
Vidíš?
- S dovolením. - Dobré ráno.
Beatriz, jsi v pořádku?
- Lépe mi nikdy nebylo. - Opravdu?
Hugo, ty jsi vyhodil Milu z dílny?
Ano, byla drzá.
Stejně jako ty. Myslí si, že ví všechno.
Že už je to paní návrhářka.
Chudinka trpí na „pyšnalost“.
- Co prosím? - Pýchu a neznalost.
Musíš jí vštípit, že dělat na stavbě je něco jiného,
než být architektem.
Dobré ráno.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Čekáme na tebe. - Ne.
- Ne, já jsem nečekal. - Já taky ne.
- Ne.
Vzhledem ke své pozici musím znovu připomenout,
že trvám na svém návrhu jmenovat Ignacia ředitelem.
Ve světle všech těch šarvátek tady ptáčka taky podpořím.
Nemohl bys mluvit normálně? Nebo to vždycky takhle přeháníš?
Já? Že přeháním?
Kdepak. Jenom když mám před sebou takové kusy přímo k nakousnutí.
- Hugo. - Co?
To stačí.
Chtěl bych všem připomenout, že táta navrhoval jmenovat Beatriz.
A má 15 dní na to, aby se rozhodla, taková je lhůta.
Ano.
A ještě nevypršela, ale nejde jenom o to.
Aby se mohl tenhle kluk stát ředitelem,
potřeboval by většinu hlasů všech akcionářů společnosti.
A ty ještě pořád nemáš.
Dodám ještě něco.
Beatriz řekla, že Robertův návrh nepřijme.
Ano, ale lhůta stále běží.
Promluvím s ní a přesvědčím ji.
To je tak božské. Úplně tě vidím, Armando,
jak cváláš bez košile na svém oři se svým mečem
a chystáš se jedné sani setnou hlavu,
abys přesvědčil saň druhou.
Neotravuj, Hugo!
Ecomoda nemá čas čekat na Beatriz.
Firma je v krizi. Chcete to snad popírat?
Jsi tady teprve dva dny.
A už o tobě nemluví hezky.
Kdo?
Budu hádat. Ta banda ženských.
Nemáš dobré kamarádky, Betty.
Milo, znám tě. Ty taková nejsi.
Ne.
Neznáš mě a já neznám tebe.
Nepřipadá ti to smutné?
Ano.
Ale ty ses rozhodla, že to tak bude.
Proč jsi přijela s Marcelou?
Protože u ní teď bydlím.
Jelikož jsem všem v téhle rodině fuk,
přestěhovala jsem se za někým, kdo na mě myslí ve všem.
Šla bys prosím se mnou?
Hele, vina se svaluje snadno,
ale nezapomeňte, že zrovna skončila pandemie,
která nás málem položila.
A před pandemií nás pod krkem držely
velké řetězce a neférová konkurence.
A proto chci teď vsadit na novou kolekci.
Armando, ty si chceš akorát namastit kapsy.
- Hugo. Hugo. - Stačí, ano?
Pardon, že ruším.
A z motýlka se opět stala larva.
Jsem tu, abych vám oznámila, že přijímám Robertův návrh.
Stanu se opět ředitelkou Ecomody.
Ne.
Panebože, je s námi amen.
Ne. Všeho nechte a pojďme pryč.
Marge, co budeš dělat?
Z pozice ředitelky jmenuji Armanda ředitelem finančního oddělení.
A Ignacia ředitelem marketingového oddělení.
To si snad děláš srandu.
Armando je ve firmě už celé roky.
Nikdo ji nezná lépe jak on.
A jsem přesvědčená, že se o finanční záležitosti
ze všech lidí nejlépe postará on.
Co se Ignacia týče,
jeho nadání, mládí a zkušenosti
jistě přispějí k rozvoji marketingu.
To zní perfektně.
Ano.
Ošklivka Betty, příběh pokračuje
Překlad titulků: Tereza Šplíchalová
Kreativní dohled Kristýna