‫לא, איזה יופי.‬
‫אוכל חינם שכמוך, אתה לא יכול לבוא לבית הזה בשעה אחרת,‬
- ‫- שאינה שעת הארוחה? - דרך אגב, מר הרמס, ברכותיי.‬
- ‫- ארפאס מעולים. - בוקר טוב.‬
‫באמת. אני מאשר.‬
‫מה זה? מה קורה כאן?‬
‫בטי, זאת את?‬
‫ברור שזאת אני. בטי המכוערת.‬
‫בטי המכוערת, הסיפור נמשך‬
‫למה את עושה את זה עכשיו?‬
- ‫- אני מתפתחת לגרסה הכי טובה שלי. - זאת הגרסה הכי גרועה שלך.‬
- ‫- בבקשה... - תשתוק.‬
‫לא, מר הרמס, אל תתמוך בזה.‬
- ‫- אתה אבא שלה. תהיה כן. - טוב מאוד, ילדתי.‬
‫טוב, אם בטי הישנה חזרה,‬
‫גם הנשיאה בטי צריכה לחזור.‬
‫ניקולאס, אתה רק רוצה להתקרב לפטריסיה.‬
‫דע את מקומך. היא אישה נשואה עכשיו.‬
‫כן, אבל לאיש ההוא. לפצ'יטו הזה.‬
- ‫- הוא מבוגר ממך, מר הרמס. - אז מה? שתוק.‬
‫במקומו, לא הייתי ניקולאס, אלא ניקולגן.‬
‫תסתכל במראה.‬
‫בסדר, אז מה?‬
‫נאכל את זה ונלך למשרד עורך הדין לגירושים, נכון?‬
‫עורך דין לגירושים?‬
- ‫- אני אנסה. - אני מתה לראות אותך בפעולה, ארמנדו.‬
‫שתי רגליים. קדימה.‬
‫קדימה, קדימה, לעצור.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫נכון שטורמנטה הייתה רגועה?‬
- ‫- אני מצטערת. - הסוסה הזאת כמעט הרגה אותי.‬
‫אני מצטערת. זה היה כל כך מצחיק. מצטערת.‬
‫אבל אל תדאג, זה יישאר בינינו.‬
‫כלומר, בין היועצת המשפטית של החברה שלך לבין ידידתך.‬
‫גם אם אנחנו אותה אישה. כן.‬
‫אני כל כך לא בכושר. לא עשיתי את זה מזמן...‬
‫אל תדאג, הכול טוב.‬
- ‫- כן. - אבל...‬
- ‫- יודע מה אני חושבת? - מה?‬
‫מי שאשמה בכל זה‬
‫היא האקסית שלך.‬
- ‫- האקסית שלי? - כן.‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫כי מאז שהתראיתם, איבדת את הריכוז.‬
‫אתה מדוכא, אתה שבור לב.‬
‫שבור.‬
‫תודה. תקשיבי...‬
‫העניין הוא שהבוקר התקשר אליי עורך דין.‬
‫הוא ביקש ממני לבוא למשרד שלו ב-11:00 כדי לדבר על הגירושים מבטי.‬
- ‫- הוא רוצה לערוך גישור. - ואתה מספר לי עכשיו?‬
- ‫- אבל... - אלוהים אדירים.‬
‫אם זה ב-11:00, יש לנו זמן. בוא נלך.‬
- ‫- נלך? - נלך, כן.‬
‫אתה תצטרך ייעוץ משפטי.‬
‫או שאתה חושב שהדרישות הכספיות של האקסית שלך‬
‫יהיו זניחות? לא.‬
‫פרקליטה.‬
‫את לא מכירה את בטי.‬
‫את לא מכירה אותה.‬
‫אתה לא יודע מה נשים עושות כשהן מתגרשות.‬
‫נלך?‬
‫ביאטריס.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫לא נורא. זה רק ייפוי כוח מנשיא לשעבר.‬
- ‫- לא דבר חשוב. - מצטערת. הבוס שלך יהרוג אותך.‬
‫אסטבן רואיס.‬
‫הבוס.‬
‫נשמעת מבוגר יותר בטלפון.‬
‫כן, אומרים לי את זה הרבה. שבי, בבקשה.‬
‫נחכה למר מנדוסה?‬
‫כן, הוא תכף יגיע. תודה.‬
‫אל תזרקי את זה לפח.‬
‫מלכתי, כאן לא מבזבזים כלום.‬
‫הקרטון הזה הוא זהב טהור.‬
‫ג'ף, הקרטון הזה הוא לא זהב, אלא זבל.‬
‫תני לי אותו.‬
‫מה זה יכול להיות? בואי נראה.‬
‫קולר.‬
‫היא יודעת.‬
‫קיבלת נקודה.‬
‫מה אתה מתכנן?‬
‫אני אוהבת את הבטיק.‬
‫זו מתנה מחברים.‬
‫חברים או לקוחות של "אקומודה"?‬
‫לא... אלה...‬
‫דברים שעושים בזמן הפנוי, מלכתי.‬
‫דברים אקראיים.‬
‫אם הם לא חושפים את מערכת היחסים הזאת,‬
‫זה כי משהו מונע מהם לעשות את זה.‬
- ‫- את יודעת משהו? - כן.‬
‫מערכת היחסים החלה מאוחר, כי היא מבוגרת ממנו ב-20 שנה.‬
- ‫- אז? - הדברים שהכסף עושה.‬
- ‫- לא, זה באופנה עכשיו. - שלום!‬
‫זה באופנה עכשיו.‬
‫מתברר, פרדי סטיוארט היקר, שכאן הכול נשאר אותו דבר.‬
‫הרבה רכילות, מעט עבודה. מעט מאוד.‬
‫אני לא יודע אם אתן זוכרות את מנהל הצוות הקודם שלנו...‬
‫איך אפשר לשכוח אותו?‬
‫נתתי לו 20 שנים מחיי. שנותיי הטובות ביותר.‬
‫עבדתי בפרך.‬
‫וכשהגיע הזמן לבחור את המחליפה שלו,‬
‫הוא נתן את התפקיד לשחורדינית כי היא נראתה טוב יותר.‬
‫אני טועה?‬
‫גוטיירס?‬
- ‫- פטריסיה. - למה באת?‬
‫אלוהים, את ממש...‬
- ‫- ממש מה? - ממש אסרטיבית.‬
‫ממש אסרטיבית, פטי, ממש אסרטיבית.‬
‫מה אתה רוצה, גוטיירס?‬
‫את מתרשלת בעבודתך‬
‫כי בתקופת כהונתי, לא הייתה עצלנות רבה כל כך.‬
‫מילה, לא, מה את עושה?‬
‫תני לי את זה. מילה, תני לי.‬
‫אני משפרת את זה.‬
‫תראו אילו בדים יפים השגתי.‬
‫לא. אני כמעט...‬
‫הפלתי הכול.‬
‫רק רגע. שנייה.‬
‫למה יש כאן וייבים לא טובים?‬
‫למה אני לא מרגיש הרמוניה בסדנה הזאת?‬
‫מה קרה כאן?‬
‫מה קרה לכריות הכתפיים שכללתי בעיצוב שלי, ג'ף?‬
‫כשאינסיטה, סבתך, הייתה על ערש דווי,‬
‫הבטחתי לה שאדאג לך,‬
‫שאשמור עליך, אבל יותר מכול, שאתייחס אליך יפה.‬
‫אבל אם אתה, כעובד פשוט בסדנה הזאת,‬
‫מתחיל להתערב לי בעיצובים ולשנות אותם,‬
‫שתסלח לי אינסיטה,‬
‫אני איאלץ להתייחס אליך לא יפה.‬
‫זו אשמתי.‬
‫מה אשמתך?‬
‫שעזרתי.‬
‫שיפרתי את העיצוב שלך, הוגיס.‬
‫כשאזדקק לעזרה של האשטג "צפונבוניות חסרות כישרון",‬
‫אקרא לך, טוב? תודה.‬
‫בטי, אם הגירושים לא יהיו ידידותיים,‬
‫את בטוחה שאת רוצה ללכת למשפט?‬
‫תחשבי על זה.‬
‫בטי.‬
‫אנחנו מחכים כבר שעה,‬
‫ואתה רכבת על סוסים.‬
- ‫- איפה עוה"ד שלך? - אין לי. באתי לבד.‬
‫מר מנדוסה, העניין הוא שאתה צריך עורך דין‬
‫בהליך הגירושים.‬
‫מי אמר שאני מתגרש מאשתי?‬
‫לא.‬
‫בואו נלך לדבר במשרד שלי, בבקשה.‬
‫כן? בואי, בטי.‬
‫איך אוכל להסביר בצורה שאדם בגילך יוכל להבין?‬
‫בעולם, טרנדים משתנים. כן?‬
‫כריות הכתפיים כבר לא באופנה.‬
‫לכן חשוב לטייל בעולם.‬
‫אתה מבין שהזמנים משתנים.‬
‫אני מעדיף להגיד שהזמן נגמר.‬
‫אז תעשי לי טובה, גברת צעירה,‬
‫ואם את יודעת לקרוא, תקראי את זה.‬
- ‫- הוגו... - מה קורה?‬
- ‫- הוגו, בבקשה. - תתעופפי מכאן.‬
‫רגע. אתה זוכר שאבא שלי אמר שאני יכולה לבוא לסדנה,‬
‫ושאני בעלת מניות עתידית ב"אקומודה".‬
‫כן. לא. את יכולה לבוא לכאן מתי שתרצי.‬
‫כמו שהיית באה כשהיית קטנה,‬
‫לשחק בשאריות בד, במספריים ובכל מה שתרצי,‬
‫אבל בכל הנוגע לעבודה כאן, תשכחי מזה.‬
‫נו, את יודעת לקרוא?‬
‫תתעופפי מכאן. לכי!‬
‫אני אולי לא עובד פה,‬
‫אבל מר ארמנדיטו ומר מריטו היו מפטרים אותי.‬
- ‫- גוטיירס, למשרד שלי. - כן, אדוני.‬
‫סליחה, אדוני.‬
‫"מפטרים אותי".‬
‫מי האדון?‬
‫סאול גוטיירס, מנהל הצוות הקודם שלנו.‬
‫מה אפשר לומר, נאצ'ו? הוא איש העולם הגדול.‬
‫העולם השפל, עולם השאול,‬
‫עולם הצלמוות, כן.‬
‫מה "הנוסע המתמיד" עושה פה?‬
‫אנשים אוהבים לבוא לבקר אותנו.‬
‫בקשר אליו, אני לא יודע. הוא פשוט...‬
‫אם הוא עזב, הוא עזב אל תיתני לו לחזור‬
‫איזה תימהוני.‬
‫תשחררי אותו תני לאימא שלו להתמודד עם הרגליו הרעים‬
‫ברטה, אבא שלי כאן?‬
- ‫- לא. - לא.‬
- ‫- סליחה. - בבקשה.‬
‫לא, זה יותר מדי קולגן.‬
‫תמשיכי לחלום. גבר כמוהו לא יבחין בך לעולם.‬
‫אה, ובך כן.‬
‫מניאקיות.‬
‫לא.‬
‫לא אתגרש, בשום פנים ואופן.‬
‫למעשה, כל מה שעשית‬
‫השיג תוצאה הפוכה.‬
‫חשבת שהתלבשתי כך כדי להרחיק אותך?‬
‫בטי, לא אמרתי את זה.‬
‫אבל חשבת את זה.‬
‫לא נכון.‬
‫התאהבתי בך כשנראית כך.‬
‫ככה אני אוהב אותך.‬
- ‫- בסדר? - כן, בטח.‬
‫תפקחי עיניים, ביאטריס.‬
‫בבקשה, בואי לא נתגרש. אל תעשי את זה בשבילי.‬
‫לא בשבילי, אלא בשביל מילה, בשביל הבת שלנו.‬
‫אני עושה את זה בשבילה.‬
‫כי איבדתי אותה באשמתך.‬
‫באשמתי?‬
‫וגם באשמתי.‬
‫כי הייתי עסוקה בלהוציא את החברה שלך מהבוץ.‬
‫אני כבר לא מכיר אותך.‬
‫זה מוזר, כי עכשיו אני מי שאני, יותר מאי פעם.‬
‫בסדר, את מי שאת יותר מאי פעם, אבל...‬
‫איבדת את הזיכרון.‬
‫תודה לך, ושאלוהים יגמול...‬
- ‫- יגמול? - יגמול לך על הטעם הטוב שלך.‬
‫אני לא יודעת איך אתה סובל את האיש הנירוטי, הרעיל...‬
‫הוא מצמרר אותי כל כך.‬
‫כי אתה טוב, ג'ף. באמת, אתה טוב מאוד,‬
‫והוא רואה אותך כעובד פשוט, וזהו זה.‬
‫מותק, כשסבתי אינסיטה מתה,‬
‫היחיד שנשאר בסביבה הוא הוגו הזקן. היחיד.‬
‫הוא אימץ אותי, הוא גידל אותי.‬
‫הוא כמו אבא בשבילי.‬
‫וכל מה שאני יודע על אופנה, ממש הכול,‬
‫למדתי ממנו.‬
- ‫- מה? - מה אעשה?‬
‫תירגעי. מה תעשי? מלכתי, את תמשיכי הלאה.‬
‫מה? אל תפחדי מההצלחה.‬
‫תמיד תוכלי למצוא עבודה, נכון? נו?‬
‫תקשיבי, אני אקח אותך לשכונה כדי שתראי‬
‫איך עובדים אומנים עולים כמונו.‬
‫רגע, לא. לא, אנחנו לא יוצאים לדייט.‬
‫דייט?‬
‫אתה ואני, לא. יש לך חברה.‬
‫את יודעת מה אני חושב?‬
‫אלוהים שם כל אחד במקומו הראוי.‬
‫הוא שם אותי כאן, במקום הזה, כדי להזכיר לך‬
‫מה אנחנו.‬
‫תעצמי עיניים לרגע.‬
‫את זוכרת אחר צהריים אחד, ממש מזמן,‬
‫שבו נכנסנו לכנסייה השכונתית ליד ביתך,‬
‫זו שביקרת בה בקביעות,‬
‫ובכנסייה הזאת, מול כל מי שהיה שם,‬
‫המשפחה שלך, המשפחה שלי, החברים והכומר, אמרנו "כן". זוכרת?‬
‫וכל הזמן הזה לא היינו רק נשואים, לא,‬
‫היינו אוהבים.‬
‫פשוט אוהבים.‬
‫שכחת את זה? אני לא.‬
‫אנחנו אוהבים‬
‫כי שנינו חשים אהבה הדדית ועמוקה‬
‫זוכרת?‬
‫ולכן‬
‫זכינו במתנה הגדולה ביותר בעולם‬
‫אנחנו מאוהבים זה בזה, מחפשים זה את זה‬
‫כאוהבים‬
‫אנחנו חושקים זה בזה‬
‫ולפעמים, ללא מניע או סיבה‬
‫אנחנו מתרגזים‬
‫אנחנו אוהבים‬
- ‫- איזה מקסים! - איזה מקסים!‬
‫בנות...‬
‫הגענו להסכמה?‬
- ‫- כן. - כן.‬
‫על מה הסכמתם?‬
- ‫- להתגרש. - להישאר יחד.‬
‫אז הולכים למשפט.‬
‫בא לי להרוג אותך. תקפלי את המכפלת בשני ס"מ נוספים.‬
- ‫- כן, אדוני. - כדי שנקצר אחר כך.‬
- ‫- מובן? - כן, אדוני.‬
‫זה מהקולקציה החדשה?‬
‫מה הפלא הזה?‬
‫אתה רואה? היא אהבה.‬
‫מארג'?‬
‫למארג' יש טעם מחריד.‬
‫את יודעת, פעם היא עמדה להתחתן עם מישהו,‬
‫בחור בשם ארמנדו מנדוסה.‬
‫את מכירה אותו?‬
‫את רואה כמה קשה לעבוד איתו?‬
‫זו דעה, הוגו. כבר לא לובשים שרוולים כאלה.‬
‫כשארצה לשמוע את דעתך, אבקש ממך.‬
‫תודה רבה שבאת.‬
- ‫- טוב. - בוא הנה.‬
‫תוריד מגננות. תקשיב.‬
‫להקשיב? תקשיבי את. תתעופפי מכאן עם הבחורה הזאת.‬
‫קדימה, תתעופפי לך מפה.‬
‫את האנשים האלה מעניין רק הכסף. הם עופות דורסים, ביאטריס.‬
- ‫- ארמנדו, תירגע. - אני רגוע, אבל אל תקשיבי לו.‬
‫אתה זה שאני לא מקשיבה לו.‬
- ‫- את רוצה ללכת למשפט, נכון? - לא הותרת ברירה אחרת...‬
- ‫- זה בין אשתי לביני. שקט. - כדאי שתלך, ארמנדו.‬
‫ללכת?‬
‫בסדר.‬
‫אבל אם אלך, זה סופי.‬
‫לנצח.‬
‫אני לא חוזר.‬
‫אני הולך.‬
‫איך את סובלת את בלבולי השכל שלו, ביאטריס?‬
‫תגידי לי, למה את סובלת אותם?‬
‫יודעת מה? בואי נעשה דבר כזה,‬
‫את תתבעי אותי, ואני אתבע את הלקוחה שלך על נטישה.‬
‫נו, באמת.‬
‫באמת? לא, אני לא טיפש.‬
‫אני מבין טוב מאוד מה את עושה לי.‬
‫השינוי הזה, כל מה שאת עושה.‬
‫בשביל מה? כדי לשגע אותי, נכון?‬
‫את רוצה לענות אותי.‬
‫זה לא קשור אליך.‬
‫זה קשור לעובדה שאת מזכירה לי שאת עדיין שונאת אותי.‬
‫שלא הצלחת לרפא את פצעייך.‬
‫שלא החלמת, נכון?‬
‫כי מתישהו בעבר, כבשתי את ליבך...‬
‫בלי להרגיש.‬
- ‫- בסדר. - תפסיק להרוג את הקשר שלנו.‬
‫אתה לא מבין אף מילה שאני אומרת.‬
‫ואני לא מאמינה לאף מילה שאתה אומר.‬
‫זה נגמר.‬
‫זה סופי.‬
‫ואתה...‬
‫אדוני, חכה, אני אבדוק, כי חיברתי את זה כמו שצריך.‬
‫הורדה‬
‫המשרד של מריו קלדרון‬
‫אדוני, לא אמורות להיות הפרעות.‬
‫למה נראה לך שאני מתקשר אליך? כדי שתגיד לי מה שאני כבר יודע?‬
‫אני צריך שתתקן את זה מייד, בסדר?‬
‫לעבודה.‬
- ‫- נאצ'ו? - מילה.‬
‫תודיעי למזכירה שלי שבאת, טוב?‬
- ‫- בסדר. - בסדר.‬
‫סנדרה, אני במשרד של נאצ'ו!‬
‫הודעתי.‬
‫מותק, אני צריכה שתעזור לי להעמיד את הוגו לומברדי במקומו.‬
‫למיטב ידיעתי, הוגו לומברדי נמצא במקומו.‬
‫בסדנת העיצוב.‬
‫לא זה, מן הסתם, טיפשון.‬
‫הוא במקום שלו, אבל אני מתכוונת שגם לי מגיע‬
‫מקום בסדנה הזאת.‬
‫טוב.‬
‫אילו כישורים נוספים יש לך, חוץ מהעובדה שאת הבת של מנדוסה?‬
- ‫- טוב... - שום דבר, נכון?‬
‫כשיהיו לך, את תלמדי להגיד, "זה מגיע לי".‬
‫בסדר? אבל לא עכשיו, חמודה.‬
‫וואו.‬
‫חמוד, כשפגשתי אותך, חשבתי שאתה שונה מאוד.‬
‫כן, חשבת שאני דוגמן.‬
‫סליחה אם אכזבתי.‬
‫היי, ו...‬
‫מה אתה עושה הערב?‬
‫היום?‬
‫אני לא מערבב עבודה וחיים אישיים.‬
‫גם אני לא, כי אני לא צריכה.‬
‫ושיהיה לך ברור,‬
‫יש לי עוד כישורים חוץ מלהיות הבת של מנדוסה.‬
- ‫- ביי. - ביי.‬
‫התינוקת שלי היא אישה בוגרת!‬
‫כבר כמה זמן.‬
- ‫- אתה נראה טוב. - תודה.‬
- ‫- תגיד, איפה בטי? - היא יצאה.‬
- ‫- באמת? לאן? - מי יודע?‬
‫היא לא מספרת לי שום דבר.‬
‫איפה המזוודות שלך?‬
‫אילו מזוודות?‬
‫מתוקה, לא תגורי כאן?‬
‫סבא...‬
‫כן.‬
‫כן, אבל לפני זה אני צריכה שתעזור לי במשהו.‬
‫דברי.‬
‫אני צריכה שתעזור לי לשכנע את בטי להיות נשיאת "אקומודה".‬
‫לא, אי אפשר. אסרתי עליה לחזור לשם.‬
‫סבא, לא. אתה לא מבין. המצב חמור.‬
‫אם היא לא תסכים להיות נשיאת "אקומודה",‬
‫לא ייתנו לי לעבוד במחלקת העיצוב.‬
‫אז בעצם, העתיד שלי תלוי בהחלטה הזאת.‬
‫עדיף שתשכחי מזה.‬
‫על אחת כמה וכמה אחרי שההורים שלך החליטו להתגרש כחוק.‬
‫מה?‬
‫הם יתירו את הקשר המקודש שנקשר ביניהם בפני האל,‬
‫בלי להניד עפעף.‬
‫אוף, אחותי!‬
- ‫- הם לא סיפרו לי אפילו. - איך קראת לי?‬
- ‫- הם מתגרשים ובעצם... - אבא, היי.‬
‫מתוקה, אני כל כך שמחה.‬
‫מה קרה לך, ביאטריס?‬
‫לא. נהיית היפסטרית, נוסף לכול?‬
‫מה עובר עליה?‬
‫קרה משהו?‬
‫היא מתמרנת אותי כדי שאשכנע אותך להיות נשיאת "אקומודה".‬
‫וגרוע מכך, היא קראה לי "בחורילה".‬
‫לי!‬
‫מילה!‬
‫תפתחי.‬
‫מילה, ניסית לתמרן את אבא שלי כדי שאני אסכים‬
‫להיות נשיאת "אקומודה".‬
- ‫- זה עבד? - מובן שלא.‬
‫אז אין לנו על מה לדבר.‬
‫לא אנטוש אותך.‬
‫שוב.‬
‫"לא אנטוש אותך שוב", התכוונת.‬
‫בדיוק בגלל זה אני לא חוזרת ל"אקומודה".‬
‫אני לא רוצה לעשות את אותה טעות.‬
‫אז גם הנישואים שלך היו טעות.‬
‫כי גיליתי מסבא שאת ואבא מתגרשים.‬
‫תודה לך, ביאטריס.‬
‫חשבתי שלא אכפת לך.‬
‫לא. באמת לא אכפת לי.‬
‫בסופו של דבר, את ואבא שונים מאוד.‬
‫אני מצטערת שזה לא לרוחך.‬
‫זאת אני, מי שאני באמת.‬
‫כן, אדוני הנשיא, כמו שאמרתי, המצב לא פשוט.‬
‫גוטיירס בשליטה, פחות או יותר,‬
‫אבל אתה יודע שהוא אדם לא צפוי.‬
‫מי יודע מה יקרה.‬
‫מה אם מישהו מדליף מידע? מה נעשה?‬
‫אני לא יודע, קלדרון.‬
‫בוא נחשוב היטב. אנחנו חייבים.‬
‫האור היחיד שאני רואה, נקודת אור כלשהי,‬
‫היא עוה"ד שלך.‬
‫היא לא עוה"ד שלי.‬
‫והיא לא נקודת אור. היא יותר כמו מטאור, כדור אש.‬
‫היא היועצת המשפטית של "אקומודה", ואני לא רוצה לערב אותה.‬
‫אם כך, זה לא משנה, נכון?‬
‫מה שחשוב זה שהיא דלוקה עליך, נכון?‬
- ‫- ראיתי אתכם! - לא, מר קלדרון.‬
‫לא הפעם.‬
- ‫- טוב. - לא.‬
‫חוץ מזה, היא מתנהגת מוזר מאוד. היא מדאיגה אותי.‬
‫היא ניסתה לנשק אותי אתמול.‬
‫כמה נורא. פשוט זוועה.‬
- ‫- לנשק? איכס. - כן.‬
‫טוב, אני לא מעוניין בשירותיה. זה לא מוצא חן בעיניי.‬
- ‫- לא. - כן.‬
‫אל תחשוב אפילו על חילול קודש שכזה.‬
‫אתה לא יכול למנוע ממנה הזדמנויות תעסוקתיות.‬
‫יש חיים כלשהם‬
‫מחוץ למיטת התאווה שלך?‬
‫לא, אני לא רוצה לדעת.‬
‫חשוב שתבין‬
‫שהיא הדרך היחידה שלנו לצאת מהתסבוכת הזאת.‬
‫אולי לא. אולי יש דרך אחרת.‬
‫אבל אנחנו צריכים לשכנע את האדם הזה לחזור ל"אקומודה".‬
‫לא, בבקשה, לא.‬
‫לא, הסכמנו שלא. היא סירבה. היא לא תחזור.‬
‫אם היא תחזור ותגלה את כל מה שעשינו,‬
‫היא בטוח תשלח אותנו לכלא.‬
‫אני מקווה שהיא לא תשלח את אבי בתה לכלא.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כי זה לא מסתדר‬
‫עם מה שסיפרת לי על הגישור.‬
‫קלדרון.‬
‫אין לך מושג איך היא מסתכלת עליי עכשיו.‬
‫אין לך מושג.‬
‫טוב.‬
‫קלדרון.‬
‫אני חושב שבטי הפסיקה לאהוב אותי.‬
‫זה קשה.‬
‫חוץ מזה, איזו דילמה זו בשבילך, כי אם היא תחזור,‬
‫תאבד אותה,‬
‫ואם היא לא תחזור, תאבד אותה.‬
‫אני רוצה לדבר על הנישואים שלי. אני רוצה לדבר על מה שקורה.‬
‫אני רוצה לדבר על בטי.‬
‫כן.‬
‫יודע מה? רציתי לדבר בדיוק על הנושא הזה.‬
‫לא בריא בכלל‬
‫שיש לך תמונות של האקסית בכל הבית.‬
‫כלומר, אם אתה רוצה לשכוח אותה,‬
‫זה יהיה עינוי, זה יהיה מסובך מאוד.‬
- ‫- את חושבת? - כן.‬
‫לא.‬
‫אתה בסדר?‬
‫לא. בוא הנה.‬
‫בוא אליי, יקירי.‬
‫מה קרה?‬
‫מה קרה? מה? איך אפשר לעזור לך?‬
‫בבקשה, תסלחי לי.‬
‫כן?‬
- ‫- בבקשה. - כן, בטח. אני סולחת לך.‬
‫אבל אני לא מבינה.‬
‫למה? מה?‬
- ‫- מה קרה? - אני מאבד אותה.‬
‫חשבתי שכבר איבדת אותה.‬
‫אני מצטער. אני צריך להתאפס.‬
‫אני לא יודע מה קורה לי. המצב הזה גורם לי...‬
‫תראי מה עשיתי. אני ממש שלולית של דמעות.‬
- ‫- אני כל כך מתבייש. - לא, זה בסדר.‬
- ‫- לאחרונה אני לא שולט בעצמי. - אל תדאג, אני אעזור לך.‬
- ‫- אני אעזור לך. - אני מצטער.‬
- ‫- אני מצטער. - לא.‬
‫לא, אל תדאג, זה בסדר.‬
- ‫- להתאפס. - אני אנקה את זה.‬
‫אני צריך לשאוף ולנשוף.‬
‫כן, זה טבעי כשמתגרשים.‬
- ‫- כן, זה קשה. - מהן הדרישות שלה?‬
‫לא נעים, נכון?‬
‫היא אמרה שהיא לא רוצה לדבר איתי יותר.‬
‫לא, די, לא.‬
‫אני כאן.‬
‫אל תדאג. הכול יהיה בסדר.‬
- ‫- אתה... - ברצינות, ארמנדו?‬
‫אין לך בושה. לא.‬
‫מילה... זה לא מה שאת חושבת, מילה.‬
‫אלוהים. תני לי רגע, בבקשה. סליחה.‬
‫מילה!‬
‫מילה, חיכיתי לזמן המתאים לדבר...‬
‫תירגע. אני לא צריכה הסברים.‬
‫אבל אני רוצה להסביר, וזה לא הסבר.‬
‫את יכולה לדבר רגע עם אבא שלך?‬
‫לא, אבא. אלה החיים שלך. תעשה בהם מה שאתה רוצה.‬
‫אני לא מבקשת ממך להסביר שום דבר.‬
- ‫- את יכולה להקשיב? - אתה יודע מה מעציב אותי?‬
‫מעציב אותי לראות אותך בוכה על אישה זרה‬
‫יותר משבכית על אימא.‬
‫לא בכיתי על אישה זרה. בכיתי על אימא שלך.‬
‫אני לא מבין למה את כועסת.‬
‫כי התקשרתי אליך כל היום.‬
‫אני זקוקה לך, אבא.‬
‫ונראה שאתה לא שם לב.‬
‫כן, אני שם לב.‬
- ‫- לאן את הולכת? - אני לא יודעת.‬
‫לא?‬
‫בסדר.‬
‫אוכל לדעת? תספרי לי משהו?‬
‫אני לא רוצה לראות אותך כרגע.‬
‫ביי.‬
‫למה אני תמיד מוצא את עצמי אורז לאנשים שאני אוהב כדי שיעזבו?‬
‫לעזאזל!‬
- ‫- מארסה. - מילה שלי.‬
‫את תמיד יכולה לסמוך עליי.‬
- ‫- את יודעת את זה, נכון? - כן.‬
‫בואי הנה.‬
‫תתעודדי, מתוקה. תירגעי. הכול יהיה בסדר.‬
‫את כאן.‬
‫בטי?‬
‫מה קרה? למה את נראית ככה?‬
‫את בדיכאון?‬
‫ברטה, אל תגזימי.‬
‫את נראית נהדר, בטי.‬
‫זה מסר ברור של העצמה נשית.‬
- ‫- איזו העצמה? - אני רק רוצה להיות אני.‬
‫את תהיי, אחותי, כשתהיי נשיאת "אקומודה", אבל...‬
‫לא, הייתי נשיאה גרועה.‬
- ‫- תגידו לי מה עשיתי בשבילכן. - מה עשית?‬
‫תסתכלי עליי, על האישה היפה הזאת.‬
‫הגזרה הזאת, היופי הזה. הודות למי?‬
‫לך, כי הכנסת אותי לתחום הכושר, לימדת אותי לאכול,‬
‫לדאוג לבריאות שלי, הכול, נכון?‬
‫ועזרת לי לצאת מהארון.‬
- ‫- זוכרת? - לדוגמה.‬
‫וחתמת לי ערבות בחנות הסקס ההיא‬
‫כשקניתי את...‬
‫הייתי חברה טובה, אבל לא נשיאה טובה.‬
‫עזרתי לעשירים להתעשר עוד יותר.‬
‫למה את כועסת כל כך? את אפילו מהפכנית. מה זה?‬
‫תראי, הדוגמנית החדשה למידות גבוהות.‬
- ‫- שלום, חברות. - מה קורה?‬
- ‫- היי, בנות. - היא אדם טוב.‬
- ‫- נעים מאוד, ביאטריס. - נעים מאוד, גברתי.‬
- ‫- נעים מאוד. - מה? גברתי?‬
‫תקראי לה בטי. גם היא במועדון המכוערות.‬
‫הנשים האלה מדברות עלייך המון, בטי.‬
‫לא, אל תאמיני לכל מה שהן אומרות.‬
- ‫- טיפשונת. - מה שלום הבת שלך?‬
‫בסדר. למה?‬
- ‫- טוב... - תספרי לה.‬
‫פרצה מריבה בסדנה.‬
‫הוגו התייחס למילה לא יפה.‬
‫הוא היה מגעיל כי היא שינתה את אחת השמלות שלו.‬
‫הילדה הזאת ירשה את זה ממנדוסה.‬
- ‫- היא קצת מתנשאת, בטי. - כן.‬
‫אני גבוהה, אבל בכלל לא מתנשאת.‬
‫אבל היא...‬
- ‫- את צריכה לעשות משהו. - די, ברטה.‬
- ‫- אני אדבר איתה. - יופי.‬
‫אל תדאגי.‬
- ‫- עכשיו, בטי. תראי, היא באה. - תודה.‬
‫נו, אהבת?‬
‫מדהים שהיא לא רוטטת מעל 200 קמ"ש.‬
‫את רואה?‬
- ‫- סליחה. - בוקר טוב.‬
‫ביאטריס, את בסדר?‬
- ‫- טוב מתמיד. - באמת?‬
‫הוגו, גירשת את מילה מהסדנה?‬
‫כן, היא הייתה חצופה.‬
‫היא בדיוק כמוך. חושבת שהיא יודעת הכול.‬
‫היא חושבת שהיא כבר מעצבת.‬
‫מסכנה, היא סובלת מ"גאוורות".‬
- ‫- סליחה? - גאווה ובורות.‬
‫אתה צריך ללמד אותה שלהיות בנאית זה דבר אחד,‬
‫אבל להיות אדריכלית זה דבר אחר לגמרי.‬
‫בוקר טוב.‬
- ‫- בוקר טוב. - בוקר טוב.‬
- ‫- חיכינו לך. - לא.‬
- ‫- לא, אני לא חיכיתי לו. - גם אני לא.‬
- ‫- גם אני לא. - לא.‬
‫לנוכח הנסיבות, אני חוזרת על הצעתי‬
‫למנות את איגנסיו לנשיא "אקומודה".‬
‫וואו.‬
‫לנוכח כל הבלגן הזה, אני תומך בצוציק הזה.‬
‫אתה יכול לדבר בצורה נורמלית, או שאתה תמיד מלודרמטי כזה?‬
‫אני? מלודרמטי?‬
‫לא. רק כשיושבים מולי טמבלים עסיסיים כמוך.‬
- ‫- הוגו. - מה?‬
‫מספיק.‬
‫אני רוצה להזכיר לכולם את ההצעה שאבא שלי הציע לביאטריס.‬
‫יש לה 15 יום לקבל החלטה. זו המגבלה שהוא קבע.‬
‫כן.‬
‫היא לא החליטה עדיין, אבל לא רק זה.‬
‫כדי שהילד הזה יהיה נשיא "אקומודה",‬
‫צריך שרוב בעלי מניות החברה יצביעו בעדו,‬
‫ואתם יודעים שאין לכם רוב עדיין.‬
‫יש עוד משהו.‬
‫ביאטריס כבר אמרה שהיא לא תקבל את ההצעה של רוברטו.‬
‫כן, אבל הזמן עוד לא נגמר.‬
‫אני אדבר איתה ואשכנע אותה.‬
‫מהמם. אני מדמיין אותך, ארמנדו,‬
‫ללא חולצה, רוכב על הסוס שלך עם חרב,‬
‫וכורת את ראשי המפלצות האלה כדי לשכנע‬
‫את המפלצת השנייה.‬
‫איזה מעצבן אתה, הוגו!‬
‫"אקומודה" לא יכולה לחכות לתשובתה של ביאטריס.‬
‫החברה במשבר. אתה מכחיש זאת?‬
‫חזרת לפני יומיים,‬
‫וכבר אומרים עלייך דברים לא יפים.‬
‫מי?‬
‫אני מתארת לעצמי. בנות המועדון.‬
‫אין לך חברים טובים, בטי.‬
‫מילה, אני מכירה אותך. את לא כזאת.‬
‫לא.‬
‫את לא מכירה אותי, ואני לא מכירה אותך.‬
‫וזה לא עצוב בעינייך?‬
‫כן.‬
‫זו הייתה בחירה שלך.‬
‫למה הגעת עם מרסלה?‬
‫כי אני גרה אצלה עכשיו.‬
‫כיוון שאף אחד לא שם עליי במשפחה הזאת,‬
‫עברתי לגור עם מישהי שהצרכים שלי חשובים לה מעל לכול.‬
‫תוכלי לבוא איתי רגע?‬
‫קל להפנות אצבע מאשימה,‬
‫אבל אני מזכיר לכם שלא מזמן התאוששנו ממגפה‬
‫שכמעט השמידה אותנו.‬
‫ולפני המגפה, רשתות קמעונאות גדולות‬
‫ותחרות לא הוגנת איימו לכלותנו.‬
‫לכן כרגע אני רוצה להמר על קולקציה חדשה.‬
‫ארמנדו, אתה לא יותר מאיש מכירות שמנסה למכור לנו אשליות.‬
- ‫- הוגו. - מספיק. טוב?‬
‫אני מצטערת על ההפרעה.‬
‫הפרפר הפך שוב לזחל.‬
‫באתי כדי להגיד לכם שאני מסכימה להצעתו של מר רוברטו.‬
‫אני אהיה נשיאת "אקומודה".‬
‫לא.‬
‫אלוהים אדירים, הלך עלינו.‬
‫לא. תארזו הכול, ובואו נלך.‬
‫מארג', מה נעשה עכשיו?‬
‫מתוקף תפקידי כנשיאה, אני ממנה את ארמנדו לסמנכ"ל כספים,‬
‫ואת איגנסיו לסמנכ"ל שיווק.‬
‫לא, זאת בדיחה.‬
‫ארמנדו עובד בחברה הזאת כבר שנים.‬
‫הוא מכיר אותה הכי טוב.‬
‫אני משוכנעת שהוא האדם המושלם לתפקיד‬
‫האחראי על העניינים הכספיים.‬
‫באשר לאיגנסיו,‬
‫אני חושבת שבזכות הכישרון שלו, גילו הצעיר והניסיון שצבר,‬
‫יש לו הרבה מה לתרום בתחום השיווק.‬
‫נשמע לי מושלם.‬
‫כן.‬
‫בטי המכוערת, הסיפור נמשך‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬