For en skjønnhet.
Snylter, kan du ikke komme hit et annet tidspunkt
- når vi ikke spiser? - Forresten, Hermes, gratulerer.
- Gode arepaer. - God morgen.
Jeg liker dem.
Og dette? Hva skjer?
Betty, er det deg?
Klart det er meg. Stygge Betty.
Betty la fea, the story continues
Hvorfor gjør du dette nå?
- Jeg blir mitt beste jeg. - Nei. Det er ditt verste jeg.
- Vær så snill... - Hysj.
Nei, Hermes, ikke støtt dette.
- Du er faren hennes. Vær ærlig. - Veldig bra.
Greit. Den gamle Betty er tilbake,
så lederen Betty må komme tilbake.
Nicolás, du vil bare være nær Patricia.
Kjenn din plass. Hun er gift nå.
Ja, men med den mannen. Pachito.
- Han er eldre enn deg. - Og så da? Hold kjeft.
Var det meg, ville jeg ikke vært Nicolás, men Nikollagen.
Se deg i speilet.
Greit. Hva så?
Vi spiser, og så drar vi til skilsmisseadvokaten, ikke sant?
Skilsmisseadvokat?
- Jeg prøver. - Jeg vil se deg i aksjon, Armando.
To bein. Kom igjen.
Kom igjen. Stopp.
Herregud.
Var ikke Tormenta snill?
- Beklager. - Hesten drepte meg nesten.
Beklager. Det så bare morsomt ut.
Men slapp av. Det blir mellom oss.
Mellom selskapets juridiske rådgiver og vennen din.
Selv om vi er samme person.
Jeg er i dårlig form. Har ikke gjort dette på lenge...
Slapp av. Det går bra.
- Ja. - Selv om...
- Vet du hva jeg synes? - Hva?
Den som har skylden for dette,
er eksen din.
- Eksen min? - Ja.
Hvorfor sier du det?
Du har vært distrahert siden dere så hverandre.
Du er deprimert og knust.
Ødelagt.
Takk. Hør her...
Jeg fikk en telefon fra en advokat i morges.
Han ba meg komme på kontoret hans klokka 11.00 for å snakke om skilsmisse.
- Han vil... - Og du sier dette nå?
- Men... - Herregud.
Om det er klokka 11.00, har vi tid. Kom.
- Kom? - Kom, ja.
Du trenger juridisk hjelp.
Tror du eksen din sine økonomiske forventninger
er trivielle? Nei.
Advokat.
Du kjenner ikke Betty.
Du gjør ikke det.
Du kjenner ikke kvinner når de skilles.
Skal vi gå?
Beatriz.
Beklager.
Slapp av. Det er bare fullmakt fra en tidligere leder.
- Ikke noe viktig. - Beklager. Sjefen din dreper deg.
Esteban Ruíz.
Sjefen.
Du hørtes eldre ut i telefonen.
Ja. Det får jeg ofte høre. Sett deg.
Skal vi vente på Mendoza?
Ja, han burde komme snart. Takk.
Ikke kast den.
Vi kaster ikke bort noe her.
Denne pappen er rent gull.
Jeff, papp er ikke gull. Det er søppel.
Gi den til meg.
Hva kan dette være? Skal vi se.
En krage.
Hun vet det.
Du får et poeng.
Hva driver du med?
Jeg liker batikken.
Det er en gave til noen venner.
Venner eller kunder hos Ecomoda?
Nei. Dette...
Ting du gjør i fritiden.
Tilfeldige ting.
Om de ikke lever åpent i forholdet,
er det noe som holder dem tilbake.
- Vet du noe? - Ja.
Forholdet kom sent, for hun er 20 år eldre.
- Så da? - Alt penger fikser.
- Nei, det er en greie nå. - Hallo!
Det er en greie nå.
Min kjære Freddy Stewart, alt er visst helt likt her.
Masse sladder, lite jobb.
Jeg vet ikke om du husker den tidligere personalsjefen...
Hvordan kan jeg glemme?
Jeg ga ham 20 år av livet. De beste.
Jeg jobbet som en hund.
Og da han skulle velge erstatter,
valgte han den falske blondinen fordi hun var mer sexy.
Eller tar jeg feil?
Gutiérrez?
- Patricia. - Er du her?
Herregud. Du er veldig...
- Veldig hva? - Veldig selvsikker.
Veldig selvsikker, Pati.
Hva vil du, Gutiérrez?
Du er talentløs.
Under mitt styre var folk aldri så late.
Mila, nei. Hva gjør du?
Gi meg den, Mila.
Jeg forbedrer den.
Se på de nydelige stoffene jeg har.
Nei. Jeg...
Jeg veltet alt.
Vent et øyeblikk.
Hva slags dårlig stemning er dette?
Hvorfor føler jeg ikke harmoni på verkstedet?
Hva har skjedd her?
Hva skjedde med skulderputene i designet mitt, Jeff?
Da Inesita, bestemoren din, lå for døden,
lovet jeg henne å ta meg av deg.
At jeg skulle passe på deg, men fremfor alt behandle deg bra.
Men om du, som enkel arbeider på verkstedet,
begynner å tukle med designene mine,
måtte Inesita tilgi meg,
da må jeg behandle deg dårlig.
Mea culpa.
Hva?
Jeg hjalp.
Jeg forbedret designet, Huguis.
Når jeg trenger #TalentløseSosser til hjelp,
ringer jeg deg. Takk.
Betty, om dette ikke er vennskapelig,
er du sikker på at du vil ha en rettssak?
Tenk over det.
Betty.
Vi har ventet i en time.
Du red.
- Og advokaten din? - Jeg kom alene.
Mendoza, saken er at du trenger advokat
til skilsmisseprosessen.
Hvem sa at jeg skal skille meg?
Nei.
Vi snakker på kontoret mitt.
Ja? Gå, Betty.
Hvordan kan jeg forklare så en på din alder forstår?
Trender endrer seg her i verden.
De skulderputene er ikke trendy lenger.
Derfor er det viktig å reise.
Så du innser at tidene forandrer seg.
Jeg liker "tiden er over" bedre.
Gjør meg en tjeneste, frøken,
og les dette, om du kan lese.
- Hugo... - Hva er det?
- Hugo, vær så snill. - Gå.
Vent. Husk at faren min sa jeg kunne komme på verkstedet,
og jeg er en fremtidig aksjonær i Ecomoda.
Ja. Nei, nei, nei. Du kan komme hit når som helst.
Som da du var liten.
Du lekte med stoffbiter, sakser og alt du ville,
men når det gjelder å jobbe her: Glem det.
Hva skjer? Kan du lese?
Stikk av. Gå!
Jobber kanskje ikke her,
men herr Armandito og herr Marito ville sparket meg.
- Gutiérrez, kontoret mitt. - Ja.
Unnskyld meg.
"Sparke meg".
Hvem er herren?
Saúl Gutiérrez, vår tidligere personalsjef.
Hva kan jeg si, Nacho? Han er verdensvant.
Vant til underverdenen,
er han.
Hva gjør en globetrotter her?
Folk liker å besøke oss.
Angående ham. Jeg vet ikke.
Om han dro, dro han Ikke slipp ham tilbake
Så eksentrisk.
Gi slipp på ham La moren takle hans dårlige vaner
Bertha, er faren min her?
- Nei. - Nei.
- Unnskyld. - Vær så god.
Nei. Det er for mye kollagen.
Fortsett å drømme. En mann som ham ville aldri lagt merke til deg.
Han ville sett på deg.
Duster.
Nei.
Jeg nekter å skille meg, uansett.
Faktisk har du bare
skapt den motsatte effekten.
Kledde jeg meg sånn for å skyve deg unna?
Betty, jeg sa ikke det.
Men du trodde det.
Nei.
Jeg forelsket meg i deg sånn.
Det er sånn jeg liker deg.
- Greit? - Ja da.
Åpne øynene, Beatriz.
La oss ikke skille oss. Ikke gjør det for meg.
Ikke for meg. Gjør det for Mila, for datteren vår.
Jeg gjør dette for henne.
Din feil at jeg mistet henne.
Min feil?
Og min også.
Fordi jeg viet meg til å holde selskapet gående.
Kjenner deg ikke igjen.
Rart, for nå er jeg mer meg enn noensinne.
Greit, du er mer deg enn noensinne,
men uten minne.
Takk, og måtte Gud betale...
- "Betale"? - For din sunne fornuft.
Jeg forstår ikke hvordan du holder ut med den nevrotiske, giftige...
Han er så ekkel.
For du er god, Jeff. Veldig god.
Og han ser deg bare som en enkel arbeider.
Da bestemor Inesita døde,
var gamle Hugo den eneste som stilte opp.
Han adopterte meg og oppdro meg.
Han er som faren min.
Og alt jeg vet om mote, absolutt alt,
lærte jeg av ham.
- Hva? - Hva skal jeg gjøre?
Slapp av. Hva skal du gjøre? Du går videre.
Ikke vær redd for suksess.
Det finnes alltid jobb.
Jeg kan ta deg med til nabolaget så du får se
hvordan vi kommende kunstnere jobber.
Nei. Ingen dater.
Date?
Deg og meg, nei. Du har kjæreste.
Vet du hva jeg tror?
Gud plasserer alle på rett sted.
Han plasserte meg her for å minne deg på
det vi er.
Lukk øynene et øyeblikk.
Husk en ettermiddag for veldig lenge siden,
da vi gikk inn i kirken i nabolaget ditt,
som du alltid gikk i.
Og i den kirken, foran alle som var der,
familien din, min, venner og presten, sa vi "ja". Husker du det?
Og i løpet av all denne tiden har vi ikke bare vært mann og kone,
men kjærester.
Bare kjærester.
Har du glemt det? Det har ikke jeg.
Vi er kjærester
For vi føler en dyp, felles kjærlighet
Husker du?
Det er derfor
Vi har vunnet verdens største gave
Vi elsker hverandre, ser etter hverandre
Som kjærester
Vi begjærer hverandre
Og av og til, uten motiv eller grunn
Blir vi sinte
Vi er kjærester
- Så søtt! - Så søtt!
Mine damer...
Er vi enige?
- Ja. - Ja.
I hva da?
- Skilles. - Holde sammen.
Da blir det rettssak.
Jeg vil drepe deg. Legg opp falden to centimeter.
- Ja. - Så vi kan sy vaffelsøm senere.
- Forstått? - Ja.
Fra den nye kolleksjonen?
Hva er dette underverket?
Ser du? Hun likte den.
Marge?
Marge har fæl smak.
En gang skulle hun gifte seg med en mann,
en Armando Mendoza.
Kjenner du ham?
Ser du hvor vanskelig han er å jobbe med?
Det er en mening, Hugo. Man bruker ikke slike ermer lenger.
Jeg spør når jeg vil ha meningen din.
Takk for at du kom.
- Greit. - Kom hit.
Senk garden. Hør her.
Høre? Du kan høre. Bare dra med jenta.
Vær så god. Stikk av.
De bryr seg bare om penger. De er kråker, Beatriz.
- Ro deg ned. - Jeg er rolig, men ikke hør på ham.
Jeg hører ikke på deg.
- Du vil i retten, ikke sant? - Du gir meg ikke noe valg.
- Dette er mellom meg og kona mi. - Du må gå, Armando.
Gå?
Greit.
Men om jeg går, er det over.
For alltid.
Kommer ikke tilbake.
Jeg går.
Hvordan tåler du bablingen hans, Beatriz?
Hvorfor holder du ut med det?
Vi gjør følgende.
Saksøker du meg, saksøker jeg klienten din for vanskjøtting.
Vær så snill.
Vær så snill? Nei. Jeg er ikke dum.
Jeg vet hva du gjør med meg.
Endringen, alt du gjør.
For å gjøre meg gal, ikke sant?
Du vil pine meg.
Det handler ikke om deg.
Du vil minne meg på at du fortsatt hater meg.
At du ikke kunne lege sårene dine.
At du ikke ble leget.
For en gang i fortiden vant jeg hjertet ditt
uten å føle det.
- Greit. - Slutt å prøve.
Du forstår ikke noe jeg sier.
Og jeg tror ikke noe du sier.
Det er over.
Det er absolutt.
Og du...
Jeg skal sjekke, for jeg koblet skikkelig til.
LASTER NED
MARIO CALDERÓNS KONTOR
Det bør ikke være noen forstyrrelse.
Hvorfor tror du jeg ringer? Så du kan si det jeg alt vet?
Du må fikse den så fort som mulig.
Sett i gang.
- Nacho? - Mila.
Si fra til sekretæren at du kommer.
- Greit. - Greit.
Sandra, jeg er på Nachos kontor!
Sa fra.
Du må hjelpe meg å sette Hugo Lombardi på plass.
Så vidt jeg vet, er Hugo Lombardi på plass.
Designverkstedet.
Nei, så klart, dummen.
Han er på plass, men jeg mente at jeg også fortjener
plass på verkstedet.
Greit.
Hvilke andre meritter har du, utenom å være Mendozas datter?
- Tja... - Ingen.
Når du har det, lærer du hva det betyr å si "jeg fortjener det".
Greit? Men ikke nå, vennen.
Jøss.
Jeg trodde du var annerledes da jeg møtte deg.
Du trodde jeg var modell.
Beklager å skuffe deg.
Og...
Hva skal du i kveld?
I dag?
Jeg blander ikke forretning og fornøyelse.
Ikke jeg heller, for jeg trenger ikke det.
Og så det er jævlig klart:
Jeg er mye mer enn Mendozas datter.
- Ha det. - Ha det.
Jenta mi er voksen!
En stund nå.
- Og du er kjekk. - Takk.
- Og Betty? - Hun gikk ut.
- Å? Hvor? - Hvem vet?
Hun sier aldri noe.
Og bagasjen din?
Hvilken bagasje?
Skal du ikke bo her?
Besten...
Jo.
Jo, men først må du hjelpe meg med noe.
Si det.
Du må hjelpe meg å overtale Betty til å lede Ecomoda.
Nei, det er umulig. Jeg forbød henne å gjøre det.
Besten, nei. Du forstår ikke. Det er alvorlig.
Om hun ikke sier ja,
får jeg ikke være på designavdelingen.
Fremtiden min avhenger av denne beslutningen.
Det er best du glemmer det.
Enda mer nå som foreldrene dine skal skilles.
Hva?
De bryter det hellige løftet de inngikk foran Gud,
og sier det er ok.
Jøsses, mann.
- De sa det ikke engang. - Hva kalte du meg?
- De skiller seg, og... - Pappa, hei.
Jeg er så glad.
Hva skjedde med deg, Beatriz?
Nei. Blir du hipster nå? I tillegg til alt.
Hva stakk henne?
Har noe skjedd?
Hun vil manipulere meg med lederstillingen.
Og enda verre: Hun kalte meg en "tøse-mann".
Meg!
Mila!
Åpne.
Du prøvde å manipulere faren min så jeg skulle si ja
til å lede Ecomoda.
- Funket det? - Selvsagt ikke.
Da har vi ikke noe mer å si.
Jeg drar ikke.
Igjen.
"Jeg drar ikke igjen", mener du.
Det er nettopp derfor jeg ikke begynner i Ecomoda.
Jeg vil ikke gjøre samme feil.
Så ekteskapet ditt var en feil.
Jeg fant ut fra besten at du og pappa skal skilles.
Takk, Beatriz.
Trodde du ikke brydde deg.
Jeg bryr meg ikke.
Du og pappa er veldig forskjellige.
Leit at du ikke liker det.
Dette mitt ekte jeg.
Ja, som sagt er det ikke lett.
Gutiérrez er under kontroll,
men du vet at usikkerhetsprinsippet gjelder ham.
Alt kan skje.
Hva om noe lekker? Hva skal vi gjøre?
Jeg vet ikke.
Vi må tenke nøye etter.
Det eneste lyset jeg ser, mer som et lysglimt,
er advokaten din.
Ikke advokaten min.
Og hun er ikke et lysglimt, men en meteor. En ildkule.
Hun er Ecomodas juridiske rådgiver. Vil ikke blande henne inn.
I dette tilfellet betyr det ingenting.
Det viktige er at hun er forelsket i deg.
- Jeg så dere! - Nei, Calderón.
Ikke denne gangen.
- Greit. - Nei.
Dessuten oppfører hun seg rart. Jeg er bekymret for henne.
Hun prøvde å kysse meg i går.
Så fælt.
- Et kyss? Ekkelt. - Ja.
Jeg vil ikke ha tjenestene hennes. Jeg liker det ikke.
- Nei. - Jo.
Ikke tenk på å begå slik helligbrøde.
Du kan ikke begrense jobbmulighetene hennes.
Finnes det noe liv
forbi stengene i din vellystne seng?
Nei. Jeg vil ikke vite det.
Det viktige er at du innser
at Majo er din eneste vei ut av rotet.
Kanskje det finnes en annen.
Men vi må overbevise henne om å komme tilbake til Ecomoda.
Nei, vær så snill.
Vi var enige om å la være. Hun sa nei til å komme tilbake.
Om hun gjorde det og avslører alt vi gjorde,
havner vi i fengsel.
Håper hun ikke sender sin datters far i fengsel.
Er du sikker?
Det stemmer ikke med
det du fortalte om forsoningen.
Calderón.
Du aner ikke hvordan hun ser på meg nå.
Du aner ikke.
Greit.
Calderón.
Jeg tror ikke Betty er forelsket i meg.
Kjipt.
Og for et dilemma for deg, for om hun kommer tilbake,
mister du henne.
Og om hun ikke gjør det, mister du henne.
Jeg vil snakke om ekteskapet mitt og hva som foregår.
Jeg vil snakke om Betty.
Ja.
Vet du hva? Jeg ville snakke om nettopp det.
Det er ikke sunt i det hele tatt
å ha bilder av eksen i hele huset.
Om du vil glemme henne,
blir det tortur. Det blir veldig komplisert.
- Tror du det? - Ja.
Å nei.
Går det bra?
Nei. Kom.
Kom. Vennen.
Hva er i veien?
Hva er det? Hvordan kan jeg hjelpe?
Tilgi meg.
Ja?
- Vær så snill. - Ja da. Jeg tilgir deg.
Men jeg forstår ikke.
Hvorfor? Hva?
- Hva skjedde? - Jeg mister henne.
Trodde du hadde gjort det alt.
Beklager. Jeg må ta meg sammen.
Vet ikke hva som skjer med meg. Alt dette gjør meg litt...
Se hva jeg gjorde. Gråter et hav av tårer.
- Jeg skammer meg. - Det går bra.
- Klarer ikke styre meg. - Slapp av. Jeg hjelper deg.
- Jeg hjelper deg. - Unnskyld.
- Nei da.
Slapp av. Det går bra.
- Ta deg sammen. - Jeg skal fikse det.
Jeg må puste inn og ut.
Ja, det er normalt med skilsmisse.
- Det er vanskelig. - Hva krevde hun?
Veldig vanskelig.
Hun sa at hun ikke vil snakke med meg mer.
Nei. Kom hit.
Jeg er her.
Slapp av. Alt ordner seg.
- Din... - Seriøst, Armando?
Skamløs. Nei.
Mila... Det er ikke som du tror.
Herregud. Gi meg et øyeblikk. Beklager.
Mila!
Mila, jeg ville finne riktig tidspunkt å snakke...
Jeg trenger ikke noen forklaring.
Men jeg vil det. Og det er ikke en forklaring.
Kan du snakke med faren din litt?
Nei. Det er ditt liv. Gjør som du vil med det.
Jeg ber deg ikke forklare noe.
- Kan du høre etter? - Vet du hva som gjør meg trist?
Det gjør meg trist at du gråt mer for en fremmed
enn for mamma.
Jeg gråt ikke for en fremmed. Jeg gråt for moren din.
Forstår ikke hvorfor du er opprørt.
Fordi jeg har ringt deg i hele dag.
Jeg trenger deg.
Og du later ikke til å merke det.
Jo, jeg merker det.
- Hvor skal du? - Jeg vet ikke.
Nei.
Greit.
Får jeg vite noe?
Jeg vil ikke se deg nå.
Ha det.
Hvorfor må jeg alltid pakke så folk jeg er glad i, kan dra?
Pokker!
- Marce. - Milaen min.
Du kan alltid regne med meg.
- Det vet du vel? - Ja.
Kom hit.
Opp med hodet. Alt ordner seg.
Du er her.
Betty?
Hva skjedde? Hvorfor er du sånn?
Er du deprimert?
Bertha, ikke overdriv.
Du er nydelig, Betty.
Det er et klart budskap om kvinnelig styrke.
- Hvilken styrke? - Jeg vil bare være meg selv.
Vær det ved å lede Ecomoda...
Nei. Jeg var ingen god leder.
- Hva gjorde jeg for dere? - Hva du gjorde?
Se her. Denne vakre kvinnen.
Denne figuren, denne skjønnheten? Takket være hvem?
Du, som fikk meg inn i fitnessverdenen. Du lærte meg å spise,
og å ta meg av helsen min. Alt.
Og du hjalp meg ut av skapet.
Husker du?
Og du var garantist i sexsjappa
der jeg kjøpte...
Jeg var en god venn, ikke en god leder.
Jeg gjorde de rike rikere.
Hvorfor er du sint? Du er tilmed revolusjonær.
Betty, se. Den nye høye modellen.
- Hei. - Hva skjer?
- Hei, jenter. - Hun er grei.
- Hyggelig å møte deg, Beatriz. - Hyggelig.
- Deg også. - Hva? Frue?
Kall henne Betty. Hun er i Stygge jenters klubb også.
Disse damene snakker så mye om deg, Betty.
Nei, ikke tro på alt de sier.
- Teit. - Hvordan har datteren din det?
Bra. Hvordan det?
- Tja... - Si det.
Det var krangel på verkstedet.
Hugo var frekk mot Mila.
Og han var frekk fordi hun tuklet med en av kjolene hans.
Jenta fikk det fra en Mendoza.
- Hun er litt kjepphøy, Betty. - Ja.
Jeg er kanskje høy, men ikke kjepphøy.
Men hun er...
- Du må gjøre noe. - Slutt, Bertha.
Jeg snakker med henne.
Slapp av.
- Det er på tide. Hun kommer. - Takk.
Likte du det?
Fantastisk at den ikke vibrerer over 200.
Ser du?
- Unnskyld meg. - God morgen.
Beatriz, går det bra?
- Bedre enn noen gang. - Å?
Hugo. Kastet du Mila ut fra verkstedet?
Ja, fordi hun var frekk.
Hun er akkurat som deg. Hun tror hun vet alt.
Hun tror hun er designer allerede.
Stakkars. Hun lider av "stoltoranse".
- Unnskyld? - Stolthet og ignoranse.
Dere må lære jenta at det er én ting å være snekker,
og en annen å være arkitekt.
God morgen.
- God morgen. - God morgen.
- Vi ventet på deg. - Nei.
- Jeg ventet ikke på ham. - Ikke jeg heller.
- Nei.
På grunn av omstendighetene gjentar jeg min mening
om å la Ignacio lede Ecomoda.
Jøss.
I møte med alt dette tullet støtter jeg den lille fuglen.
Kan du snakke normalt? Eller er du alltid så dramatisk?
Jeg? Dramatisk?
Nei. Bare når jeg har deilige tosker som deg foran meg.
- Hugo. - Hva er det?
Det holder.
Jeg vil minne alle på at pappa ga Beatriz et tilbud.
Hun må bestemme seg om 15 dager, som var fristen han satte.
Ja.
Hun har ikke bestemt seg.
Om guttungen skal lede Ecomoda,
trenger dere flertall blant selskapets aksjonærer.
Det har dere ikke ennå.
Og andre ting også.
Beatriz har sagt at hun avslår Robertos tilbud.
Ja, men tiden er ikke ute.
Jeg overbeviser henne.
Så guddommelig. Jeg ser deg for meg, Armando,
skjorteløs og ridende med sverdet ditt.
Du kapper av monstrenes hode for å overtale
det andre monsteret.
Så irriterende. Hugo!
Ecomoda gleder seg til Beatriz' svar.
Selskapet har en krise. Nekter du for det?
Du kom for to dager siden.
Og de snakker ikke varmt om deg.
Hvem?
Sikkert jentene i klubben.
Du har ikke gode venner.
Mila, jeg kjenner deg. Du er ikke sånn.
Nei.
Vi kjenner ikke hverandre.
Synes du ikke det er trist?
Jo.
Og du valgte at det skulle være sånn.
Hvorfor kom du med Marcela?
Fordi jeg bor hos henne nå.
Siden ingen tenker på meg her i familien,
flyttet jeg inn med en som alltid tenker på meg.
Kan du bli med et øyeblikk?
Det er lett å klandre,
men husk at det nettopp var pandemi,
som nesten ruinerte oss.
Og før pandemien hadde store forhandlere
og urettferdige konkurrenter nakkegrep på oss.
Derfor vil jeg satse på en ny kolleksjon nå.
Armando, du er bare en svindler.
- Hugo. - Det holder.
Beklager avbruddet.
Sommerfuglen ble larve igjen.
Jeg er her for å si at jeg tar imot Robertos tilbud.
Jeg tar over som leder for Ecomoda.
Nei.
Det er slutten for oss.
Nei. Steng av alt, så drar vi.
Marge, hva skal vi gjøre?
Som leder utnevner jeg Armando til økonomisjef.
Og Ignacio som markedsføringssjef.
Nei, dette må være en spøk.
Armando har vært i selskapet i årevis.
Han kjenner det best.
Jeg er overbevist om at ingen er bedre enn ham
til å ha ansvar for økonomien.
Og Ignacio,
jeg tror at talentet, ungdommen og erfaringen gjør
at han har mye å bidra med i markedsføringssaker.
Det er perfekt.
Ja.
Betty la fea, the story continues
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Impelluso