Vilken skönhet.
Kan du inte komma hit en annan gång då det inte
- är måltidsdags? - Förresten, herr Hermes, grattis.
- Goda arepas. - God morgon.
Jag godkänner dem.
Och detta? Vad är det som händer?
Betty, är det du?
Självklart är det jag. Betty den fula.
Betty la fea, the story continues
Varför gör du så här nu?
- Jag vill vara mitt bästa jag. - Det är ditt sämsta jag.
- Snälla... - Tyst på dig.
Nej, stötta inte det här.
- Du är hennes pappa. Var ärlig. - Mycket bra, gumman.
Okej. Om gamla Betty är tillbaka,
så måste vd:n Betty komma tillbaka.
Nicolás, du vill bara vara nära Patricia.
Gilla läget. Hon är en gift kvinna nu.
Ja, men med den där Pachito-killen.
- Han är äldre än dig. - Och? Tyst på dig.
Hade det varit jag, hade jag inte varit Nicolás, utan Nicollagen.
Ta en titt i spegeln.
Okej, visst. Och?
Vi äter upp det här och går till skilsmässoadvokatens kontor.
Skilsmässoadvokat?
- Jag testar. - Jag vill se dig i aktion, Armando.
Två ben. Kom igen.
Såja. Stanna.
Herregud!
Skulle inte Tormenta vara foglig?
- Förlåt. - Hästen tog nästan kål på mig.
Förlåt, det såg så komiskt ut. Förlåt.
Oroa dig inte. Det här stannar mellan oss.
Mellan din juridiska rådgivare och din vän.
Fast vi är samma person.
Jag är verkligen ur form. Det var längesen...
Oroa dig inte. Allt är bra.
- Ja. - Fast...
- Vet du vad jag tror? - Vad?
Att den som du ska skylla på för det här
är ditt ex.
- Mitt ex? - Ja.
Varför säger du så?
Eftersom du har varit distraherad sen ni såg varandra.
Du är deprimerad, du är förkrossad.
Förstörd.
Tack. Jo...
Saken är den att en advokat ringde imorse.
Han bad mig komma till hans kontor för att prata om skilsmässan.
- Han vill förlika... - Och du säger det nu?
- Ja, men... - Herregud.
Är det kl. 11 så har vi tid på oss. Kom, vi går.
- Ska vi gå? - Ja.
Du behöver juridisk hjälp.
Eller tror du att hennes förväntningar
om pengar är triviala? Nej.
Advokaten.
Du känner inte Betty.
Du gör inte det.
Du känner inte kvinnor när de skiljer sig.
Ska vi?
Beatriz.
Förlåt mig.
Det är okej. Bara en fullmakt från en vd.
- Inget viktigt. - Din chef kommer att döda dig.
Esteban Ruiz.
Chefen.
Du lät äldre i telefon.
Ja, det händer ofta. Varsågod och sitt.
Ska vi vänta på herr Mendoza?
Ja, han kommer nog snart. Tack.
Kasta inte bort det.
Vi slösar inte på nånting här.
Den här kartongen är rent guld.
Jeff, den här kartongen är inte guld, den är skräp.
Ge den till mig.
Vad kan det här vara? Få se.
En krage.
Hon vet.
Du får en poäng.
Vad jobbar du på?
Jag gillar slipsfärgen.
Det är en present till några vänner.
Vänner eller Ecomodas kunder?
Nej, nej, nej. Det här...
Saker man gör på fritiden.
Olika saker.
Om de har ett förhållande i smyg,
är det för att nåt håller dem tillbaka.
- Vet du nånting? - Ja.
Förhållandet kom sent eftersom hon är 20 år äldre.
- Och? - Vad pengar kan göra.
- Nej, det är en grej. - Hej!
Det är en grej nu.
Min käre Freddy Stewart, allt är som vanligt här som du ser.
- Mycket skvaller, lite arbete. - Lite, lite.
Jag vet inte om ni minns vår tidigare personalchef...
Hur kan jag glömma honom?
Jag gav honom 20 år av mitt liv. Mina bästa.
Jag jobbade som en hund.
Och när det var dags för en ersättare,
fick fejkblondinen bli det, för att, ja, hon var hetare.
Eller har jag fel?
Gutiérrez?
- Patricia. - Vad gör du?
Herregud. Du är väldigt...
- Väldigt vad? - Väldigt självsäker.
Väldigt självsäker, Pati.
Vad vill du, Gutiérrez?
Du är mycket oduglig.
Därför att under min ledning var det aldrig så här mycket lathet.
Mila, nej. Vad gör du?
Ge mig den där. Mila, ge mig den.
Jag förbättrar den.
Titta på de vackra tygerna jag har.
Nej. Jag nästan...
Jag slog ner allting.
Vänta lite. En minut.
Vad är det för dåliga vibbar?
Varför känner jag ingen harmoni i min ateljé?
Vad har hänt här?
Vad hände med axelvaddarna i min design, Jeff?
När Inesita, din mormor, låg på sin dödsbädd,
lovade jag henne att ta hand om dig.
Att jag skulle ta hand om dig, men framför allt, behandla dig väl.
Men om du, som en enkel arbetare i denna ateljé,
börjar lägga dig i min design och mixtra med den,
må Inesita förlåta mig,
men jag måste behandla dig illa då.
Mea culpa.
Mea culpa, vad?
Att jag hjälpte till.
Jag förbättrade din design, Huguis.
När jag behöver #TalanglösaSnobbar för att hjälpa mig,
så ringer jag dig, okej? Tack.
Betty, om det inte blir samförstånd,
vill du gå vidare till domstol?
Tänk på saken.
Betty.
Vi har väntat i en timme.
Och du har ridit.
- Och din advokat? - Jag kom ensam.
Herr Mendoza, saken är den att du behöver din advokat
för skilsmässoprocessen.
Vem har sagt att jag ska skiljas?
Nej.
Vi går in till kontoret och pratar.
Varsågod, Betty.
Hur kan jag förklara så att nån i din ålder förstår?
Trender i världen förändras hela tiden, eller hur?
Och axelvaddar är inte trendiga längre.
Det är viktigt att resa.
För att inse att tiderna förändras.
Jag gillar mer "tiden är över".
Gör mig en tjänst, fröken,
om du kan läsa, läs det här.
- Hugo... - Vad är det?
- Hugo, snälla. - Flyg iväg.
Kom ihåg att pappa sa att jag fick komma till ateljén
och att jag är framtida aktieägare i Ecomoda.
Visst, absolut. Du kan komma hit när som helst.
Som du gjorde när du var liten,
när du kom så lekte du med tygbitar, med saxen och allt möjligt,
men när det gäller att komma och jobba här, glöm det.
Förstår du? Kan du läsa?
Flyg iväg härifrån. Gå!
Jag jobbar inte här,
men herr Armandito och herr Marito skulle avskeda mig.
- Gutiérrez, till mitt kontor. - Ja, sir.
Ursäkta mig, min läkare.
"Avskeda mig."
Vem var herrn?
Saúl Gutiérrez, vår före detta personalchef.
Vad ska jag säga, Nacho? Han är en världsvan man.
Av den lägre världen, undre världen,
underjorden, det är han.
Vad gör en globetrotter här?
Folk gillar att besöka oss.
Han specifikt? Jag vet inte. Han...
Om han åkte, så åkte han Låt honom inte komma tillbaka
Så excentriskt.
Låt honom gå Hans mamma tar hand om hans dåliga vanor
Bertha, är pappa här?
- Nej. - Nej.
- Ursäkta mig. - Varsågod.
Nej. Det är för mycket kollagen.
Dröm vidare. En man som han skulle inte ens märka dig.
Visst, och dig märker han.
Idioter.
Nej.
Jag tänker inte skilja mig. Aldrig.
Faktum är att allt du har gjort
har haft motsatt effekt.
Tror du att jag vill stöta bort dig?
Jag har inte sagt det.
Men du tänkte det.
Nej.
Jag blev förälskad i dig så här.
Det är så här jag gillar dig.
- Okej? - Javisst.
Öppna ögonen, Beatriz.
Vi skiljer oss inte. Inte för min skull.
Inte för mig. Gör det för Mila, för vår dotter.
Jag gör det för henne.
Det är ditt fel att det är så.
Mitt fel?
Mitt också.
För att jag höll ditt företag flytande.
Jag känner dig inte.
Konstigt, för nu är jag mig själv mer än nånsin.
Du är dig själv mer än nånsin,
men utan minne.
Tack, och må Gud betala...
- "Betala"? - För ditt sunda förnuft.
Jag förstår inte hur du kan stå ut med den där neurotiska, giftiga...
Det kryper i mig av honom.
För du är bra, Jeff. Du är väldigt duktig.
Och han ser dig som en enkel arbetare.
Älskling, när min mormor Inesita dog,
var gamle Hugo den enda som var där. Den enda.
Han adopterade och uppfostrade mig.
Han är som min pappa.
Och allt jag vet om mode, absolut allt,
har han lärt mig.
- Vad? - Vad ska jag göra?
Slappna av. Vad ska du göra? Du går vidare, min drottning.
Frukta inte framgång.
Det finns alltid jobb, eller hur? Så?
Jag tar med dig till förorten så att du kan se
hur framtida konstnärer jobbar.
Vänta, nej. Nej. Inga dejter.
Dejt?
Du och jag, nej. Du har en flickvän.
Vet du vad jag tror?
Gud sätter alla på rätt plats.
Han satte mig här, på denna plats, för att påminna dig om
vad vi är.
Blunda för ett ögonblick.
Kom ihåg en eftermiddag, för länge sen,
gick vi in i en kyrka där du bodde,
som du alltid gick i.
Och i den kyrkan, framför alla som var där,
din och min familj, vänner och prästen, sa vi: "Ja." Minns du?
Och under hela den här tiden har vi inte bara varit man och fru.
Vi var kära.
Bara kära.
Har du glömt det? Det har inte jag.
Vi är kära
För vi känner båda en djup kärlek
Minns du?
Det är därför
Vann vi världens största gåva
Vi älskar varandra, tar hand om varandra
Vi är kära
Vi åtrår varandra
Och ibland, utan motiv eller skäl
Blir vi arga
Vi är kära
- Så gulligt! - Så gulligt!
Mina damer...
Är vi överens?
- Ja. - Ja.
Vad enas vi om?
- Skilsmässa. - Håller ihop.
Då ska vi till domstol.
Jag vill döda dig. Ta av två centimeter i fållan.
- Ja, sir. - Så rynkar vi den sen.
- Förstått? - Ja, sir.
Är den i nya kollektionen?
Vilket underverk.
Hon gillade den.
Marge?
Marge har hemsk smak.
En gång var hon på väg att gifta sig
med en Armando Mendoza.
Känner du honom?
Ser du hur det är att jobba med honom?
Det är en åsikt, Hugo. Såna ärmar har man inte längre.
När jag vill ha din åsikt, ska jag be om den.
Tack för att du kom.
- Okej. - Kom hit.
Sänk garden. Lyssna.
Lyssna? Lyssna du. Varsågod och gå med flickan.
Varsågoda. Flu, flu, flyg iväg härifrån.
De bryr sig bara om pengar. De är asätare, Beatriz.
- Armando, lugna dig. - Lyssna inte på honom.
Dig vill jag inte lyssna på.
- Vill du gå till domstol? - Du ger mig inget annat val.
- Det här är mellan min fru och mig. - Gå är du snäll.
Gå?
Okej.
Om jag går nu är det för alltid.
För evigt.
Jag återvänder inte.
Jag går nu.
Hur kan du stå ut med den här killens snack?
Varför står du ut med det?
Vet du vad? Vi gör så här.
Om du stämmer mig, stämmer jag din klient för övergivande.
Snälla du.
Snälla? Nej. Jag är inte korkad.
Jag förstår precis vad du gör med mig.
Den förändringen, allt du gör.
För att få mig att bli galen?
Du vill tortera mig.
Det handlar inte om dig.
Det handlar om att påminna mig om att du hatar mig.
Att du inte kunde läka dina sår.
Att du inte läkte, eller hur?
För nån gång för längesen, vann jag ditt hjärta,
utan att känna det.
- Bra. - Sluta döda det här.
Du förstår inget av det jag säger.
Och jag tror inte på nåt du säger.
Det är över.
Det är slut.
Och du...
Jag ska kolla, för jag kopplade ihop det ordentligt.
LADDAR NER
MARIO CALDERÓNS KONTOR
Det borde inte finnas störningar.
Varför tror du att jag ringer? Berätta vad jag redan vet?
Ni måste fixa det så fort som möjligt.
Sätt fart.
- Nacho? - Mila, Mila.
Anmäl dig hos min sekreterare, okej?
- Okej. - Okej.
Sandra, jag är i Nachos rum!
Meddelat.
Du måste hjälpa mig att sätta Hugo Lombardi på plats.
Såvitt jag vet är Hugo Lombardi på sin plats.
Designateljén.
Nej, självklart, dummer.
Han är på sin plats, jag menar att jag också förtjänar
en plats i ateljén.
Okej.
Vilka andra meriter har du, förutom att vara Mendozas dotter?
- Ja... - Inga, eller hur?
När du får det, lär du dig vad "jag förtjänar det" betyder.
Men inte just nu, älskling.
Oj.
Jag trodde att du var så annorlunda när vi träffades.
Att jag var modell.
Beklagar din besvikelse.
Men du...
Vad ska du göra ikväll?
Idag?
Jag blandar inte arbete och nöje.
Inte jag heller, för jag behöver inte det.
Och för att göra det jävligt klart för dig,
så har jag många fler meriter än du tror.
- Hej då. - Hej då.
Mitt barnbarn har blivit vuxet!
Har varit ett tag.
- Och du ser stilig ut. - Tack så mycket.
- Och Betty? - Hon gick ut.
- Jaså? Vart då? - Vem vet?
Hon berättar aldrig nåt.
Och resväskorna?
Vilka resväskor?
Ska du inte bo här?
Morfar...
Jodå.
Jo, men först måste du hjälpa mig med en sak.
Berätta.
Du måste hjälpa mig att övertala Betty att bli Ecomodas vd.
Nej, det är omöjligt. Jag förbjöd henne att gå dit.
Nej, morfar. Nej. Du förstår inte. Det är allvar.
Om inte hon accepterar Ecomodas vd-post, så får inte
jag jobba på designavdelningen.
Min framtid beror i princip på hennes beslut.
Det är bäst att du glömmer det.
Särskilt nu när dina föräldrar beslutat att skiljas.
Vad?
De bryter det heliga bandet de gjorde inför Gud,
de bryr sig inte.
Men, din jäkel.
- De berättade inget för mig. - Vad sa du precis?
- De skiljer sig och... - Hej, pappa.
Älskling, så glad att se dig.
Vad hände med dig, Beatriz?
Så nu ska du bli en hipster? Till råga på allt.
Vad hände?
Hände nåt?
Hon vill manipulera mig med Ecomodas vd-post.
Och vad värre är, kallade hon mig för "hon-man".
Mig!
Mila!
Öppna.
Du försökte manipulera pappa för att jag ska
acceptera Ecomodas vd-post.
- Funkade det? - Självklart inte.
Då har vi inget mer att säga.
Lämnar dig aldrig.
Igen.
"Jag lämnar dig inte igen", menar du.
Det är därför som jag inte tackar ja till Ecomoda.
Jag vill inte göra samma misstag.
Var ditt äktenskap också ett misstag?
För jag fick just veta från morfar att du och pappa ska skiljas.
Tack så mycket, Beatriz.
Jag rodde inte att du brydde dig.
Nej, jag bryr mig inte.
Du och pappa är väldigt olika.
Ledsen att du ogillar det.
Det här är jag, det riktiga jag.
Ja, herr vd, som jag sa, det är inte lätt.
Gutiérrez är liksom utom kontroll,
men osäkerhetsprincipen gäller för honom.
Vad som helst kan hända.
Tänk om det finns en läcka? Vad gör vi då?
Vet inte, Calderón.
Vi måste tänka ordentligt.
Det enda ljuset jag ser, mer som en ljuspunkt,
är din advokat.
Hon är inte det.
Och hon är inte en ljuspunkt. Hon är mer som en meteor, en eldkula.
Hon är Ecomodas rådgivare och jag vill inte blanda in henne.
I det här fallet är det väl sak samma?
Det viktiga är att hon är förtjust i dig, eller hur?
- Jag såg dig! - Nej, herr Calderón.
Inte nu.
- Okej. - Nej.
Dessutom beter hon sig konstigt. Jag är orolig för henne.
Hon försökte kyssa mig igår.
Så fruktansvärt, alltså.
- En kyss? Äckligt. - Ja.
Jag vill inte ha henne kvar. Jag gillar inte sånt.
- Nej, nej. - Jo.
Tänk inte ens på att begå ett sånt helgerån.
Du kan inte begränsa kvinnans arbetstillfällen.
Finns det nåt liv
utanför din lustfyllda säng?
Nej. Nej, jag vill inte veta.
Det viktiga här är att du inser
att vår enda utväg ur den här röran är Majo.
Kanske inte. Kan finnas nån annan.
Men vi måste den personen att återvända till Ecomoda.
Nej, snälla. Nej.
Vi kom överens om det. Hon sa nej. Hon kommer inte tillbaka.
Om hon gör det, och avslöjar allt vi gjorde,
skickar hon oss helt säkert i fängelse.
Jag hoppas att hon inte skickar sin dotters far i fängelse.
Är du säker?
För det stämmer inte
överens med det som du berättade om förlikningen.
Calderón.
Du anar inte hur hon ser på mig nu.
Du vet inte.
Okej.
Calderón.
Jag tror att Betty har slutat älska mig.
Det är tufft, mannen.
Vilket dilemma för dig, för om hon kommer tillbaka,
förlorar du henne.
Om hon inte gör det, förlorar du henne.
Jag vill prata om mitt äktenskap. Jag vill prata om vad som pågår.
Jag vill prata om Betty.
Javisst.
Vet du vad? Jag ville prata om just det.
Det är inte hälsosamt
att ha foton på sitt ex över hela huset.
Om du vill glömma henne,
blir det bara jobbigt, det blir väldigt komplicerat.
- Tror du det? - Ja.
Nej.
Mår du bra?
Nej. Kom.
Kom. Älskling.
Vad är det?
Hur är det? Vad kan jag hjälpa dig med?
Snälla, förlåt mig.
Ja?
- Snälla. - Självklart. Jag förlåter dig.
Men jag förstår inte.
Varför? Vad?
- Vad hände? - Jag förlorar henne.
Jag trodde att du redan hade gjort det.
Jag är ledsen. Jag måste ta mig samman.
Jag vet inte vad som händer. Allt det här är lite...
Se vad jag har gjort. Jag simmar i tårar.
- Det är så pinsamt. - Det är okej.
- Jag kan inte kontrollera mig. - Jag hjälper dig.
- Jag hjälper. - Förlåt.
- Förlåt. Förlåt. Förlåt. - Nej, nej, nej.
Oroa dig inte. Det är okej.
- Ta dig samman. - Jag fixar det.
Jag måste andas in och ut.
Det är normalt när det gäller skilsmässa.
- Det är svårt. - Vad var hennes krav?
Väldigt svårt.
Hon sa att hon inte ville prata med mig längre.
Nej. Kom. Nej.
Jag är här. Jag är här.
Jag är här.
Ingen fara. Allt kommer att ordna sig.
- Din... - Är du seriös, Armando?
Skamlös. Nej.
Mila... Det är inte som du tror, Mila.
Herregud. Vänta ett ögonblick, snälla.
Mila. Mila!
Mila!
Mila, jag väntade på rätt tillfälle att prata...
Lugna dig. Jag behöver inga förklaringar.
Jag vill förklara. Det är ingen förklaring.
Kan du prata med din pappa en stund?
Nej. Det är ditt liv. Gör vad du vill med det.
Jag ber dig inte att förklara nånting.
- Kan du lyssna på mig? - Vet du vad som gör mig ledsen?
Det gör mig ledsen att se dig gråta
över en främling mer än över mamma.
Jag grät inte över en främling. Jag grät över din mamma.
Jag förstår inte varför du är så arg.
För jag har ringt dig hela dagen.
Jag behöver dig, pappa.
Och du verkar inte märka det.
Jo, jag märker det.
- Vart ska du gå? - Jag vet inte.
Nej.
Då så.
Får jag veta nånting?
Jag vill inte se dig just nu.
Hej då.
Varför packar jag alltid så att de jag älskar kan åka iväg?
Fan också!
- Marce. - Mila.
Du kan alltid lita på mig.
- Det vet du väl? - Jag vet.
Kom hit.
Upp med hakan, älskling. Lugna ner dig. Allt kommer att bli bra.
Du är här nu. Du är här.
Betty?
Vad hände? Varför ser du ut så?
Är du deprimerad?
Bertha, överdriv inte.
Du ser så fin ut, Betty.
Det här är ett tydligt budskap om kvinnlig makt.
- Vilken makt? - Jag vill bara vara mig själv.
Var det, tjejen, genom att vara Ecomodas vd, men...
Jag var ingen bra vd.
- Vad gjorde jag för er? - Vad menar du?
Titta på detta. Titta på den här vackra kvinnan.
Denna figur, denna skönhet. Och tack vare vem?
Du, som fick in mig i fitnessvärlden, du lärde mig att äta,
ta hand om min hälsa. Allt, eller hur?
Du hjälpte mig att komma ut.
- Minns du? - Det med.
Och du var min borgenär på sexbutiken
där jag köpte...
Jag var en god vän, men ingen bra vd.
Jag gjorde de rika ännu rikare.
Varför är du så arg? Du ser till och med revolutionär ut. Vad är det?
Betty, titta, den nya modellen.
- Hej, vänner. - Hur är det?
- Hej, tjejer. - Hon är bra.
- Trevligt att träffas. - Trevligt.
- Detsamma. - Vad?
Kalla henne Betty. Hon är med i Fula tjejernas klubb också.
De här kvinnorna pratar så mycket om dig.
Nej, tro inte på allt de säger.
- Löjligt. - Hur mår din dotter?
Bra. Hurså?
- Jo... - Berätta för henne.
Det var ett bråk i ateljén.
Herr Hugo var oförskämd mot Mila.
Hon hade justerat nån av hans klänningar.
Hon fick det där från en Mendoza.
- Hon är lite arrogant, Betty. - Ja.
Jag kan vara stor, men aldrig arrogant.
Men hon är liksom...
- Du måste göra nåt. - Sluta, Bertha.
- Jag pratar med henne. - Ja.
Oroa er inte.
- Gör det, Betty. Hon kommer nu. - Tack.
Tyckte du om den?
Otroligt att den inte vibrerar över 200.
Ser du?
- Ursäkta mig. - God morgon.
Beatriz, mår du bra?
- Bättre än nånsin. - Allvarligt?
Hugo. Sparkade du ut Mila från ateljén?
Ja, hon var oförskämd.
Hon är precis som du. Hon tror att hon vet allt.
Hon tror att hon redan är en designer.
Stackaren, hon lider av "stoltorans".
- Ursäkta mig? - Stolthet och ignorans.
Du måste lära den där flickan att det är en sak att vara byggare
och en annan att vara arkitekt.
God morgon.
- God morgon. - God morgon.
- Vi väntade på dig. - Nej.
- Jag väntade inte på honom. - Inte jag heller.
- Nej.
På grund av omständigheterna, upprepar jag min inställning
att Ignacio borde bli Ecomodas vd.
Oj då.
Trots all uppståndelse, så står jag bakom den fågelungen.
Kan du prata normalt? Eller är du alltid överdramatisk?
Jag? Överdramatisk?
Nej, bara när jag har såna där snygga dårar som dig framför mig.
- Hugo. - Vad?
Det räcker.
Jag vill påminna alla om att pappa gav Beatriz ett erbjudande.
Och hon måste fatta ett beslut inom 15 dagar.
Ja.
Hon har inte tagit beslutet ännu.
För att den här ungen ska bli Ecomodas vd,
behöver du majoriteten av aktieägarnas röster.
Och du har dem fortfarande inte.
Och några saker till.
Beatriz sa redan att hon inte accepterar Robertos förslag.
Ja, fast tiden är inte ute än.
Jag ska övertyga henne.
Så gudomligt. Jag kan föreställa mig dig, Armando,
skjortlös, rida din hingst med ditt svärd,
hugga av monstrens huvud för att övertyga
det andra monstret.
Så irriterande. Hugo!
Ecomoda kan inte vänta på Beatriz svar.
Företaget är i kris. Förnekar du det?
Du kom för två dagar sen.
Och de pratar inte särskilt bra om dig.
Vilka?
Tjejerna från klubben.
Du har inga bra vänner, Betty.
Mila, jag känner dig. Du är inte så här.
Nej.
Du känner inte mig och jag känner inte dig.
Är inte det sorgligt?
Visst.
Du bestämde dig för att det skulle bli så.
Varför kom du med Marcela?
För att jag bor med henne nu.
Då ingen tar hänsyn till mig i familjen,
flyttade jag in med nån som tar hänsyn till mig i alla lägen.
Kan du följa med mig en stund?
Det är lätt att skylla på andra,
men jag vill påminna om att vi hade en pandemi
som nästan förgjorde oss.
Och innan pandemin höll stora återförsäljare
och orättvis konkurrens ett stryptag på oss.
Det är därför jag just nu vill satsa på en ny kollektion.
Armando, du gör inget annat än säljer luftslott.
- Hugo. - Det räcker nu.
Förlåt att jag stör.
Fjärilen förvandlades till en larv igen.
Jag är här för att säga att jag accepterar herr Robertos förslag.
Jag tar över som vd i Ecomoda.
Nej.
Herregud, det här är slutet för oss.
Nej. Stäng av allting och låt oss gå.
Marge, vad ska vi göra nu?
Som vd, utnämner jag Armando till finanschef.
Och Ignacio till marknadschef.
Det måste vara ett skämt.
Armando har koppling till företaget.
Han känner det perfekt.
Jag är övertygad om att ingen är bättre än honom
som ansvarig för den finansiella delen.
När det gäller Ignacio,
tror jag att han med sin talang, ungdom och erfarenhet
kan bidra med mycket till företaget.
Det låter perfekt.
Ja.
Betty la fea, the story continues
Undertexter: Tatjana Majerle
Kreativ ledare Sanna Greneby