Pimpet sofa.
Det guddommelige forsyn har bragt vores naturlige leder,
Beatriz Pinzón, tilbage.
Vores direktør Betty kommer tilbage i dag! Endelig!
Rettelse. Fru direktør.
Ferney?
Freddy Stewart, siden jeg købte bleer til dig.
- Freddy, hør. - Ja.
- Tag det her til værkstedet. - Ja.
Hent nogle ting i receptionen, og tag dem med til mit værksted.
Dit værksted eller hr. Hugos?
Tak. Kom så.
Ups. Mila?
- Mila? - Hvad er det?
Gå. Lad os tage elevatoren. Kom så.
Okay, mens hun tager elevatoren,
så tager jeg trappen. Undskyld mig.
Nej.
Se lige det lort, jeg designer.
Det flyder ikke for mig. Jeg får ikke noget.
Det må være grimhedens tilbagevenden til Ecomoda,
der ikke lader inspirationsmusen komme til mig.
Pas på, Nicolás. Hej.
Hej, piger.
Betty la fea, the story continues
VELKOMMEN
Tusind tak.
Betty, hvad med mit navn?
Er der intet velkomstskilt til mig her?
Vender du tilbage til Ecomoda, Nicolás?
Min udnævnelse var den første ordre under Bettys ledelse.
Hvilken stilling har du? Hvis jeg må spørge.
Selvfølgelig.
Konsulent, rådgiver og vejleder for direktøren.
- Undskyld. - Kom. Lad os gå, Betty.
Jeg laver kaffe.
Tre lønsedler. Tre lønsedler og en rigtig chef.
Løsn kjolerne.
- Godmorgen. - Sådan der.
Lad det flyde. Lad...
Mils, jeg sagde, jeg ikke ville se dig her på værkstedet.
For slet ikke at tale om med en airfryer. Hvad er det?
- Søger "airfryer." - Skat, præsenter dig.
Mit navn er Aída, som i AI, kunstig intelligens.
En symannequin.
Jeg kan håndtere både amerikanske og europæiske størrelsestabeller.
Nej. Det er sidste dråbe.
Du nægter mig fornøjelsen
af at klemme mine symodellers bagdel.
Hun har kurver,
men hun vil aldrig opnå kurverne hos min elskede dronning, Aura María.
Gør mig en tjeneste, Freddy.
Jeg har lige fået en besked fra Ecomodas direktør.
Der er brug for mine tjenester.
De må have brug for råd. Undskyld mig. Vi tales ved, hr. Hugo.
- Frk. Mila. - Tak, Freddy.
- Vi ses, Aída. - Hej, Freddy Stewart.
Jeg prøver at lave noget poetisk, pænt, noget der...
Og du afbryder mig. Stille.
- Skal jeg ikke hjælpe dig? - Nej.
- Jeg er god til haiku. - Mange tak for det.
- Okay. - Hvis du ikke vil have det.
- "Ville give dig..." - Ved du hvad? Jeg har en...
- "Himlen." - En fornemmelse.
En fornemmelse af, at når som helst
vil jeg være et nummer i landets arbejdsløshedskø.
Jeg har i det mindste brug for et kontor.
Nicolás, vær ikke stædig. Vær sød at sæt dine ting der.
Og det øjeblik er kommet. Der er monsteret.
- Min bøddel. - Er Betty her?
- Mere Betty end nogensinde. - Det er løgn.
Med... Bing, bang, bum. Nicolás Mora.
Flyt dig.
Fru Betty. Jeg er så glad for at se jer igen, hr. Nicolás.
- Hvordan går det? - Godt, gudskelov.
Det er en form for
kærlighed at vende tilbage.
- Cafeteria, ikke? - Ja.
Almojábanas og pandebono straks.
Hun ser skøn ud.
Mere end en følelse eller en fornemmelse er kærlighed
snarere en oftalmologisk tilstand. Der er ingen forklaring på hvorfor,
du foretrækker hende med overskæg.
Skal jeg give dig en otorhinolaryngologisk tilstand?
Eller hvad det nu hedder. Hvad blev vi enige om?
Læg dig ikke ud med Betty. Hun er hellig.
- Jeg ved det. Jeg forstår. - Godt.
Hvis du vil fyre mig, så gør det bare,
før Betty gør det først.
Hvor skal jeg være?
På mødet blev vi enige om, at moi skulle designe med toi.
Hun har Armandos humor.
Mils. På mødet
nåede vi frem til den konklusion, at jeg ville undervise dig.
Gud og jeg arbejder alene.
Gud giver mig inspiration,
og jeg tilbyder lys, magi og liv.
Jeg vil kigge på designet til den nye kollektion...
Næ nej, skat.
Jeg lader ingen se mine designs før lanceringen
og slet ikke en riskoger som den.
Hr. Hugo. Jeg optager alt, hvad jeg hører, og lærer hurtigt.
Virkelig? Lær det her.
Det er forbudt at gå ind i Hugos værksted.
Hav en god dag.
"Flyv, flyv væk." Hvad er det?
- Lad os gå. - Jeg følger dig, skat.
DOWNLOADER
Sæt en nål her. Den skal helt ned.
Og her, det her.
MARCES KONTOR
Inspirationens vinger.
Hvis vi gik videre...
BERTHAS COMPUTERKAMERA
RECEPTION ANDEN SAL
Og fra dette øjeblik vil du og Freddy tage jer af
salgsafdelingen og salgsområdet.
Skal jeg være sælger? Jeg bliver degraderet?
Jeg er også meget "degraglad," ærlig talt.
Undskyld mig et øjeblik.
Mange tak, fru direktør.
Freddy, jeg har set dit potentiale.
Firmaet skyldte dig en forfremmelse og nye muligheder.
Tusind tak.
Jeg vil ikke hyperventilere, men jeg er ret euforisk, fuld af glæde.
Tro mig, denne duo her
med min elskede kollega og ven, Marito Calderón, vil være fantastisk.
Måske kan den sammenlignes med Messi og Cristiano Ronaldo
på samme hold.
Salget vil stige.
Vil du give mig et øjeblik med Mario, tak?
Ja, ja, selvfølgelig.
Tusind tak.
- Tak. - Det er velfortjent, Freddy.
Vi ses på kontoret, min ærede kollega.
Du vil ydmyge mig, ikke? Det er der, det fører hen.
Jeg skal offentligt udskammes.
Det er din hævn.
Det er din oprejsning for mobningen, jeg begik dengang.
Husk, jeg ikke var den eneste.
Men du forelskede dig i den anden bølle.
Hvis jeg var i dine sko, ville jeg elske med hende, som hun er.
Sådan viser du hende, du elsker og vil have hende.
Det er lige meget. Hvis det er sådan, siger jeg op.
Fint med mig.
Bare husk, at hvis du siger op,
har du ingen ret til kompensation.
Udover ydmygelsen vil du holde mig tæt
som den værste fjende, ikke sandt?
Tillykke, Betty. En meget sofistikeret grusomhed.
Men lad mig spørge, ønsker du virkelig sådan en fjende?
Mario, var det op til mig,
ville du være langt væk fra Ecomoda.
Du fortjener ikke noget.
Men jeg vil give dig en sidste chance.
Det er op til dig.
Hvordan var det? Fortæl!
Jeg er den nye salgschef.
Endelig vil det salg ske,
fordi Ecomoda vil have en fantastisk sælger
ved siden af min kollega og ven, Mario Calderón.
- Nej. - Kollega.
- Jaså? - Vi ses på kontoret.
Tillykke med det!
Sikke en skønhed!
Lad det ikke stige dig til hovedet.
Absolut ikke.
Jeg vil stadig være en nobel og frem for alt ydmyg person.
- Bertha. - Ja?
Jeg skal have kaffe på mit kontor
med laktosefri mandelmælk og to skefulde sukker.
Rørsukker.
Ja, kom ind.
En lille gave.
Tak.
En gave fra ledelsen i Ecomoda,
som er glade for, at du kom tilbage
og vil byde dig velkommen.
Og Mila?
Hun var hos Marcela.
Det hørte jeg.
Hvorfor sagde du intet?
Hvorfor skulle jeg forstyrre dig med det?
Du kender Mila. Hun skifter mening hver dag.
Jeg ville ikke forstyrre dig.
- Hvorfor tog hun med hende? - Det var en misforståelse.
- Hun klarer sig. - Hvilken misforståelse?
Vi var i lejligheden med Majo.
- Advokat Arriaga? - Advokat Arriaga, ja.
Den juridiske rådgiver, der hjælper os med nogle ting.
Vi arbejdede med nogle papirer,
og pludselig fik vi vin og den slags.
Vin.
Jeg ville ikke byde hende sodavand kl. 20.30.
Vi fik vin for at stresse af, fordi tingene var svære.
Pludselig kom der vin på hendes bluse.
Du ved, hvordan det er. Hun knappede lidt op...
Ja, for der var spildt på hendes chefkrop.
Sikke en misforståelse.
Det samme som Mila troede. Hun troede... Jeg hjalp til med at tørre.
Jeg gjorde ikke noget galt.
Tror du, der er noget mellem Majo og mig?
Der foregår intet med Majo eller med nogen.
Jeg har travlt.
Nicolás.
Hvordan går det, Pati?
Jeg ville bede dig komme ind, men du har sat dig.
Nicolás, du vil tro, jeg er skør,
men så snart jeg så dig... Jeg ved det ikke.
Jeg begyndte at tænke på den aften,
du og jeg var sammen hjemme hos mig.
Husker du det?
- Det var to dage, Pati. - To dage?
Det var 48 timer og 15 minutter præcist.
Sikke en hukommelse! Selvfølgelig.
Dengang var jeg direktørens sekretær.
Nu er jeg human talent manager.
Hvem ville have troet det, Pati?
Hvad mener du? Jeg fik det på rimelig vis.
Husk, jeg læste økonomi i otte semestre i San Marino, Nicolás.
Ja, men var det ikke seks?
Nej, jeg tog to til.
Men jeg blev gift med Pachito
og måtte udskyde det igen.
Ja, dit ægteskab med den mand, den gamle mand.
Det er underligt. Det er faktisk slemt.
Du ser så rolig ud.
Betty? Direktør for Ecomoda igen.
Og du er ikke finansdirektør mere.
Vores planer er ødelagt.
Nej. Slet ikke, Marce.
Hun er her for at flytte brikker.
Og hun vil opdage ting, vi er interesserede i.
Bare rolig. Jeg bliver informeret om alt fra Marketing.
Men hvad har du tænkt dig at gøre?
Stol på mig.
Hør. Betty er nok såret.
Hun vil have hævn, ikke?
Derfor må vi handle hurtigt.
Men bedre i det skjulte.
Vi må få hende til at falde.
Og når Betty falder, falder Armando.
Er det ikke det, du vil? At de skal betale for din brors død?
Fordi det er det, jeg gør.
Retfærdighed.
Eftersom vi tilstår,
vil jeg fortælle dig noget.
Jeg er ikke okay.
Jeg har det rigtig skidt.
Jeg vil bede dig om hjælp.
Du skal beskytte mig.
Pati, hvad end du ønsker, står jeg til tjeneste.
Hvor er du sød.
Jeg ved, at Betty er efter mit hoved.
Og du skal fortælle hende gode ting om mit arbejde.
Men jeg har aldrig set dig arbejde.
Du kan forestille mig gøre det.
Selvfølgelig. Jeg kan forestille mig dig gøre mange ting.
Men det med at arbejde
ser jeg ikke for mig.
Hvis du får det at se?
Betty får måske mit hoved,
men hun får aldrig min krop.
Marcela, lad os tale sammen
og gøre tingene klart.
Livet er cyklisk, ikke?
Kan du huske, vi havde denne samtale for år tilbage,
da du kom for at overtage efter din transformation?
Dengang kom jeg tilbage, fordi jeg ville rense mit navn.
Nu kommer jeg tilbage
for at være tættere på min datter.
Jaså?
Hvorfor bor hun så hos mig og ikke hos dig?
Beatriz, jeg ved, vi skal samarbejde,
men jeg vil gøre det klart, at efter det, der skete med Daniel,
vil jeg ikke tillade dig at tage det, der tilhører mig.
Mener du stadig,
at jeg er ansvarlig for, hvordan Daniel endte?
Sig det.
Sig det, som det er.
Død.
Eller kan du ikke?
Jeg gjorde kun, hvad jeg mente var rigtigt dengang.
Det var rigtigt af os
at anmelde dig og Armando
for alt, hvad I gjorde med firmaet.
Det var det rigtige.
Tænk ikke på Mila.
Hun vil have alt, hvad hun behøver hos mig.
Tak,
men Armando og jeg vil tage os af vores datter.
Jaså?
For Armando har vist travlt
med alle sine distraktioner.
Og jeg håber, du har tid nu, hvor du er direktør.
Tid til din datter.
- Det er en klar PFM. - Hvad er en PFM?
Positiv for misundelig.
Misundelig på hvad?
Fordi dine designs er så meget bedre end mine.
Jeg har bare designet nogle tryk på dem.
Men den generelle idé, mønstrene, det er din.
Jeg elsker det.
Mila, du er meget talentfuld.
Jeg elsker dit arbejde.
Du er et designbæst.
Et bæst. Du spiller bare dum.
Okay, bæst, hvad skal vi gøre med den?
Vi kan lave den til en vest.
- Okay. - Mere stilfuld.
- God idé. - Mindre stof.
- Det lyder godt. - Godt.
- Lyder godt. - Okay.
Jeg er ked af, at Hugo får vores designs til at forsvinde.
Vis dem ikke til ham, vis dem til din mor.
Er du ikke ejeren?
Det er nogle designs, jeg fandt på til Ecomodas nye kollektion.
Hvis man ser godt efter, er de alle varianter af samme kreative koncept.
Med andre ord maksimalisme, en trend med stor personlighed.
Og helt ærligt, Betty, det har været svært på værkstedet.
Du kender Hugo og ved, han er svær at arbejde med.
Han lytter ikke, han er ikke åben for nye idéer.
Jeg synes, jeg kom med mange idéer fra New York.
Og det er, hvad Ecomoda har brug for, nye idéer.
Hvad synes du?
- Skat, jeg kan godt lide dine designs. - Ja?
Virkelig?
Virkelig.
Jeg elsker, at du elsker dem,
for det er det, jeg elsker at gøre.
Og du skal kende min stil.
Kende mig på et andet område, på jobbet,
og se, hvordan jeg arbejder.
Faktisk, hvis du kan, og hvis du vil,
kan vi mødes og shoppe en dag,
og jeg vil vise dig alle de nye trends.
Jeg ved, du er en travl kvinde...
Nej.
Du har nok ikke tid i din kalender,
og du kan ikke rigtig lide at shoppe, men hvis du vil...
Skat, jeg ville elske det.
Jeg ville elske at bidrage mere til familievirksomheden.
Det er derfor, familien er det vigtigste.
- Derfor ville jeg... - Hej.
Hvad så, Camilita og Betty?
Hvorfor kan du lide at gå med gel?
- Du ser gammel ud. - Stop.
Har I travlt?
- Nej. - Ja.
Er det en aftale?
- Ja. - Ja?
- Ja, selvfølgelig. - Okay.
Knokl.
Pigen er som et jordskælv.
Jeg ville bede hende flytte ind hos mig.
- Hvorfor gjorde du ikke det? - Fordi du afbrød os.
Jeg kan ikke klare det mere, direktør.
Jeg fortæller fru Pinzón, hvad I har gjort lige nu. Dig og dig.
Jeg er god nok. Desuden skal jeg ikke i fængsel.
Nej, Gutiérrez, hvor skal du hen? Bliv her.
- Tag det roligt. - Undskyld mig.
- Ikke nu, Martica. - Jeg skal rengøre toiletterne.
- Jeg giver dig besked. Tak. - Du milde.
Gutiérrez, rettelse.
Det er ikke, "hvad I gjorde." Nej.
Det er, "hvad vi alle gjorde." Os alle.
Jeg har kun skrevet under.
Jeg vil også tale med Betty.
Okay. Så alle er sindssyge.
Hør, mine herrer,
lad os huske de grundlæggende regler.
Regel nummer et. Herrer har ingen hukommelse.
Den regel gælder ikke her.
Den gælder for seksuelle eventyr, men i dette tilfælde gør den ikke.
Jeg er ikke færdig, Gutiérrez.
Regel nummer to. Herrer passer på hinanden.
Hvad betyder det?
At der er ingen, der skal i fængsel her. Ingen.
Nicolás, hvordan ser du på Ecomoda?
Jeg er lige landet,
men jeg har allerede foretaget et langt og inspirerende stop.
Sig ikke, at du accepterede kaffe med Patricia Fernandez.
Betty, det er stærkere end mig.
Jeg ser hende, og hun vender op og ned på min verden.
Det er ikke sommerfugle, det er større dyr.
Hun er kvinden, jeg vil sidde ned og beskue livet med.
Se en kaktus vokse, for eksempel.
Hvad er det for nogle blomster?
Smid dem væk.
- Betty stoler ikke på mig. - Okay.
Og du mener, at lige nu
er dette det vigtigste, det mest relevante emne,
når vi mangler 45 milliarder pesos
- plus det i dollars? - Hvad? Du milde.
Skylder vi de ansatte de penge,
eller er det dem, I investerede skidt?
Gør det nogen forskel?
Du hjalp os med det her. Du er en del af det.
Hvad laver du? Træk vejret. Rolig nu.
Sådan. Du er okay.
Jeg taler med Majo og ser, hvordan hun kan få os ud af det her.
Og du... Du slapper af, Gutiérrez.
Far, hvorfor sagde du ikke, at du kom?
Det er en overraskelse. Du begynder din anden periode som direktør.
Du ved, jeg ikke kan lide det.
Jeg ville give dig frokost som gave.
Jeg elsker juice.
- Det dufter godt, far. - Ikke?
Men jeg har ikke tid. Jeg har et meget vigtigt møde.
- Betty. - Vi tales ved.
Undskyld, Nicolás.
Tag dig af det hele, okay? Jeg må gå.
- Farvel. - Vi ses senere, frue.
Selvfølgelig, fru direktør.
Betty, din frokost!
Jeg tager mig af det.
Hr. Hermes, det dufter virkelig godt.
Jeg tror, jeg elsker dig mere for hver dag.
Vær ikke en røvslikker.
Fortæl mig i stedet, hvor Beatriz Aurora var på vej hen.
Hr. Hermes, vil du have noget kaffe?
- På mit kontor? - Har du et kontor?
- Selvfølgelig. Kom, op ad trappen. - Hvilken trappe?
Op med elevatoren.
Bed Martica om at bringe kaffe til mit kontor, jeg giver.
- Én eller to? - Én, for jeg spiser frokost.
Jeg beklager,
men gik det ikke første gang, vil det aldrig gå.
Men...
Jeg føler, at det er anderledes med Betty.
Hun er anderledes end andre kvinder.
Hvorfor er du så sød?
Du er bare så uskyldig.
Hør, selv om to mennesker bor sammen i lang tid,
kender man aldrig hinanden helt.
Det siger ikke meget om jer, men sådan er det.
Godeftermiddag. Velkommen.
Jeg skal møde en.
Lækker avocado.
Nej. Det her kan ikke ske for mig.
Så uheldig må jeg ikke være.
- Hvad? - Hun er lige kommet.
- Hvem? - Betty.
- Er det hende? - Det er hende.
Men hun ser anderledes ud.
Hvad skete der?
Jeg vil ikke tale om det her mere, fordi...
Okay.
Hvad skal vi tale om? Om hendes ledsager, hr. Ruiz?
- Alt er i orden, tak. - Tak.
- Betty, denne vej, tak. - Ja.
- Her. Nej, her. - Okay.
- Ja. - Ja.
Nej, Betty. Se mig i øjnene.
Er han med hende?
Din eks er derovre.
Nej. Vend dig, min ven. Kig bare på mig.
Lad os gøre det diskret. Sæt dig ned.
- Jeg er så flov. - Nej. Hør, Betty, nej.
Slap af. Bare rolig.
Hej.
Hvis din eks blev direktør i Ecomoda,
kan hun beholde aktierne, din far efterlod hende.
Armando, jeg taler om noget meget vigtigt.
- Du hører ikke efter. - Jeg vil ikke lytte.
Hvorfor griner de? Kan du forklare det?
Okay. Farvel så.
Nej, undskyld. Jeg lytter.
Okay. Jeg kan få dig skilt på to uger.
- Jeg vil ikke skilles. - Hvad?
Nej.
Du skal ordne skilsmissepapirerne nu
og så tage dig af arvefølgen,
ellers bliver du efterladt på gaden uden arv.
Du kender hende ikke. Penge betyder intet.
Armando, kvinden, man gifter sig med, er anderledes
end den, man skiller sig fra.
Og da vi skal i retten, så lad mig også sende
hendes imagekonsulent i fængsel.
Okay?
Det er mig, der skal i fængsel, bare så du ved det.
Hvorfor siger du det? De sociale ydelser?
Bare rolig, skat.
Det er under kontrol.
Jeg er straks tilbage.
Ved du hvad? Jeg vil gerne på toilettet.
Straks tilbage.
Lad mig høre.
Ved din chef, at du spiser frokost med klienter?
XL-STØRRELSE
Han ved det.
Jeg er chefen.
Medarbejder og ejer af firmaet.
Men hvorfor skal du altid spise frokost med min kone?
Betty bad mig fremskynde skilsmisseprocessen.
Hvorfor kalder du hende ikke
"fru Mendoza", "fru Betty", "madam Betty?"
Hun er stadig min kone.
Lad os håbe ikke for længe, vel?
- Går det godt? - Ja, det hele går godt.
Jeg stødte på et lille problem.
- Ja? - Et uvæsentligt problem.
- Ja. - Hvad var det?
Jeg synes ikke, det er værd at nævne det nu.
Hvad er så sjovt?
Lad mig gætte.
I griner, fordi min kone og jeg er ved at blive skilt, ikke?
Se på livet.
Det sjove for jer er en tragedie for mig,
fordi min familie falder fra hinanden.
Armando, lad os venligst være i fred.
Det har intet med dig at gøre.
Denne smukke kvinde, der taler til mig nu,
er stadig min kone.
Så jeg beder dig om ikke at håne mig.
Okay?
Hr. Mendoza.
Med al respekt vil jeg bede dig om at holde dig på afstand.
Respekter venligst min klient.
- Rolig nu. - Jeg er rolig.
Hvorfor drikker du ikke... En urtete til den herre, tak.
En pose is til den herre.
- Armando! - Nu vil jeg se dig tandløs!
- Slap nu af! - Jeg efterlader dig tandløs!
Slip mig!
- Tjener! - Rør mig ikke!
Tjener, regningen, tak.
Forsigtig. Det er et dyrt jakkesæt!
Du har brug for en radikal ændring i dit liv.
Du har brug for igen at kalde mig hr. Armando.
Derfor vil jeg anbefale dig en workshop om følelser,
så du kan lære at kontrollere dit humør.
Perfekt. Okay.
Perfekt. Så hr. tidligere direktør vil miste fru direktør.
Det står fuldstændig klart for mig.
- Freddy! - Ja?
I den workshop, tvinger de en til at bære sko uden sokker?
Nej. Det er ikke det.
Du ved det vist ikke, min kære tidligere direktør.
Jeg er den nye salgschef i Ecomoda.
Jeg blev for nylig udnævnt af vores kære fru direktør.
Jeg besøgte hr. Hugos værksted,
så han ville klæde mig på til lejligheden.
Terapi for følelser.
Er det for at vinde Betty tilbage, gør jeg hvad som helst.
Lad os gøre det.
Jeg tror...
- Altså... - De er forskellige.
- Ja. - Ja?
- Ja. De er... - Kan du ikke lide dem?
Du synes, de er grimme.
- Nej, nej. - Nej.
Jeg kan godt lide dem. De er innovative,
og det er præcis, hvad Ecomoda har brug for.
- De er bare de første... - Hej.
Jeg troede ikke, du kom, Hugo.
Nej, jeg kom bare for at sige én ting.
Hør, i dette firma er den eneste, der viser nye designs, mig,
designeren, okay?
Jeg håber, jeg gjorde det klart, for jeg tillader ikke,
at nogen i firmaet går over mig.
Undskyld mig.
- Slap af, Hugo. Kom. - Nej, nej, Marge.
- Jeg vil ikke slappe af. - Jo.
Nej, jeg vil ikke.
Det, I gør her, er at gøre grin med min erfaring,
og Hugo Lombardi skal respekteres.
I vil ikke behandle mig som en chiffonniere
og ikke vide, hvor jeg skal være.
Lombardi, jeg forstår ikke skandalen.
Alt har sin ende. Accepter din med værdighed.
- Så latterligt. - Hugo.
- Hvad? - Vær sød.
Se på designene. De er gode.
Fint. Lad os se. Hvad har vi her?
Jeg hader det.
Og jeg hader det.
Ved du, hvorfor jeg hader dem, Mils?
Fordi der ikke er noget koncept,
ingen idé, ingen samhørighed.
Der er ingen stemme med et budskab.
Jeg ser bare stoffer oven på stoffer,
der siger: "Wow, jeg er så skør."
Og Betty, hvis du ønsker, at Ecomoda går konkurs,
så lancer kollektionen hurtigst muligt.
Undskyld mig.
- Mila. - Kom. Camila.
Ikke på den måde.
- Kan du lade os være alene? - Ja da.
Ikke dig, Hugo.
Ignacio.
Gerne.
Undskyld mig.
Pati.
Hej. Se.
Til dig.
"Tak, fordi du kom tilbage"?
Til mit liv.
Tak, fordi du kom tilbage til mit liv, Pati.
Hvor sødt, Nicolás.
Og den anden ting?
Har du talt med Betty om mig?
Bare rolig.
Jeg har talt med hende. Alt er ordnet.
Det skal nok gå.
Nicolás. Tusind tak.
Du aner ikke, hvad jeg føler.
Jeg er så glad for, at nogen passer på mig.
Nicolás, det er okay. Jeg tager imod blomsterne.
Men husk, at jeg er en gift kvinde, Nicolás.
Du skal ikke gøre dig forhåbninger om mig.
Hvad foregår der her?
- Ikke noget. - Nej, ikke noget.
Hvad laver du, Patricia Fernandez, med blomsterne til Betty?
- Undskyld mig? - Undskyld, ja.
- Hvad laver du? - Armando Mendoza.
Forsvind!
Bliv ikke forvirret. Blomsterne er mine.
Nicolás gav dem til mig. Køb selv nogle.
Og lad mig minde dig om, at man ikke råber i det her firma.
Jeg har ikke mere is.
Jeg har ingen tålmodighed. Intet liv.
Jeg kan hverken sige eller gøre noget. Hvor kedeligt.
Hvor kedeligt.
Du er vant til at behandle folk dårligt.
Det tillader jeg ikke mere.
Fra nu af vil jeg kræve orden og respekt i Ecomoda.
Begynd med at få styr på dette firma,
for det falder fra hinanden bag din ryg.
Hvorfor siger du det?
Sæt dig ned, tak.
Hør, Betty.
Jeg ved ikke, om du foretog skiftet med Armando.
Jeg ved ikke, om du ved alt, hvad der foregår i dette firma.
Jeg sladrer om det.
Jeg vil flytte sammen med min partner.
Vi så et hus, et smukt hus,
med haver som Versailles.
Jeg begyndte at regne og indså,
at ved at sælge min lejlighed kan jeg ikke betale halvdelen af huset.
Hvad sagde jeg så?
"Jeg kræver min fratrædelsesgodtgørelse," som jeg har ret til ifølge loven
for at have været her i 20 år
og givet dig alt mit lys, min magi, hele mit liv til firmaet.
Og da jeg beder om min fratrædelsesgodtgørelse, overraskelse.
Tænk, Betty, at Ecomoda,
firmaet, hvor du er direktør eller fru direktør,
har ikke betalt fratrædelsesgodtgørelse til sine ansatte
i meget lang tid.
Det må være en fejl.
Fejlen, og jeg siger det med al respekt,
er, at du kommer tilbage til Ecomoda.
Betty, jeg skal have mine penge.
For hvis jeg ikke bliver betalt, og du begynder at pynte på tingene,
som du er god til, så skriger jeg.
Som Armando siger, skriger jeg som en skør dame.
Det vil være så højt, at hele verden
vil vide, at her på Ecomoda
stjæler du dine ansattes penge.
Hav en god aften.
Ikke flere undskyldninger, Armando.
Jeg vil ikke tolerere endnu en løgn.
Hvorfor er Hugos goder ikke opdaterede?
Og de andre ansatte? Er det det samme?
Giv mig et par dage
til at løse det.
Hvorfor skal du altid gøre alting så kompliceret?
Måske var direktørposten
for stor for mig.
Eller måske er det, fordi jeg er intet uden dig, Betty.
Hvad sker der med de ansattes goder?
Vær sød at give mig tre dage.
Jeg vil ikke skuffe dig igen, okay?
Vær sød.
Det er ikke, som det var før.
Du er nødt til at tage ansvar for det, du har gjort.
Det vil jeg.
Ved du hvorfor?
Fordi du og min datter skal være stolte af mig,
selvom det kun er én gang i livet.
To dage. Ikke én mere.
Så ringer jeg til aktionærerne,
så du kan forklare det hele.
Betty la fea, the story continues
Tekster af: Mads Cunha Vestergaard
Kreativ supervisor Toni Spring