Kicsicsázott kanapé.
Az isteni gondviselés visszaadta
az eredeti vezetőnket, Beatriz Pinzónt.
Betty elnök ma végre visszatér!
Pontosabban az elnök asszony.
Ferney!
Neked kisbabakorod óta Freddy Stewart.
- Nézd, Freddy! - Igen.
- Vidd ezt a műhelybe, kérlek! - Rendben.
És hagytam pár dolgot a recepción, azokat is vidd oda!
A tiédbe vagy Hugo úréba?
Köszi. Gyerünk!
Hoppá! Mila!
- Mila! - Mi az?
Gyere! Menjünk lifttel! Gyerünk!
Amíg ő lifttel megy,
én a lépcsőn. Elnézést.
Nem!
Nézzétek, milyen szemetet tervezek!
Nem ér semmit, egyszerűen nem jön át.
Tudjátok, mit? Biztosan a csúfság visszatérése miatt
nem jön az inspiráció.
Vigyázz, Nicolás! Helló!
Sziasztok, lányok!
ISTEN HOZOTT
Köszönöm.
Betty! Na és az én nevem?
Engem nem üdvözöl senki?
Visszatérsz az Ecomodához, Nicolás?
Nos, a kinevezésem volt Betty első elnöki döntése.
Mi lesz a beosztásod? Ha szabad tudni.
Hogyne szabadna.
Konzultáns, tanácsadó és az elnök bizalmasa.
- Elnézést. - Gyerünk! Menjünk, Betty!
Főzök neked kávét.
Három fizetés és egy igazi vezető.
Engedjetek ki a ruhákból!
- Jó reggelt! - Hát itt vagy.
Hadd szóljon! Hadd...
Mils, nem megmondtam, hogy nem akarlak itt látni?
Pláne nem egy fritőzzel. Mi ez?
- Keresés: fritőz. - Mutatkozz be, édes!
A nevem Aída, és mesterséges intelligencia vagyok.
Egy próbababa.
Az amerikai és európai mérettáblázatot is ismerem.
Na ne! Ez volt az utolsó csepp!
Megfosztanál attól az élvezettől,
hogy belecsípjek a modellek fenekébe?
Azért ő is elég formás,
de meg sem közelíti az imádott királynőmet, Aura Maríát.
Tégy egy szívességet, Freddy!
Épp most kaptam egy üzenetet az Ecomoda elnökétől.
Szükség van a szolgálataimra.
Tanácsra van szükségük. Elnézést! Viszlát, Hugo úr.
- Mila kisasszony! - Kösz, Freddy.
- Még találkozunk, Aída! - Viszlát, Freddy Stewart!
Próbálok összehozni valami költőit, valami szépet... tudod?
Te pedig megzavarsz. Csendet!
- Nem akarod, hogy segítsek? - Nem.
- Nagyon jó vagyok haikuban. - Köszönöm szépen.
- Oké. - Rendben. Ha nem, hát nem.
- „Lehoznám neked...” - Tudod, mit? Van egy...
- „A csillagokat.” - Megérzésem.
Mégpedig az, hogy bármelyik pillanatban
az ország munkanélküli statisztikáját gyarapíthatom.
Betty, legalább egy saját irodát adj nekem!
Ne makacskodj, Nicolás! Hagyd itt a dobozodat!
És ez a pillanat is eljött. Ott van a szörnyeteg.
- A kivégzőm. - Itt van Betty?
- És még bettysebb, mint valaha. - Ne már!
És... ta-dam! Nicolás Mora.
Menj arrébb!
Betty kisasszony! Nagyon örülök, hogy újra látom!
- Hogy van? - Szerencsére jól.
A visszatérés...
a szeretet egyik formája.
- A büfébe mész, ugye? - Igen.
Almojábanát és pandebonót, gyorsan!
Csodásan néz ki.
Hát igen. A szerelem több mint érzelem vagy érzés,
sokkal inkább fül-orr-gégészeti probléma. Nincs rá magyarázat, miért tetszik jobban
bajusszal és összenőtt szemöldökkel.
Akarod, hogy neked is fül-orr-gégészeti problémád legyen?
A fenébe, Calderón! Miben is egyeztünk meg?
Nem gúnyolódhatsz Bettyn! Ez tabu!
- Tudom. Értem. - Akkor jó.
Ha ki akarsz rúgni, tedd meg,
mielőtt Betty teszi meg.
Hova pakolhatok?
A megbeszélésen megegyeztünk, hogy te és én együtt fogunk tervezni.
Armando humorát örökölte.
Ó, Mils! Azon a megbeszélésen
arra a következtetésre jutottunk, hogy tanítani foglak.
Isten és én egyedül dolgozunk.
Istentől kapom az inspirációt,
én pedig beleteszem a fényt, a varázslatot és az életet.
Akkor én csak átnézem az új kollekció terveit...
Lassan a testtel!
Babonás vagyok. Senki sem láthatja a terveket a bemutató előtt,
legkevésbé egy ilyen zöldfülű.
Hugo úr! Mindent felveszek, ami elhangzik, és gyorsan tanulok.
Igazán? Akkor ezt tanuld meg!
Tilos bejönni Hugo műhelyébe!
Szép napot!
„Hess, madárka!” Ez mit jelent?
- Menjünk, édes! - Követlek, édes.
LETÖLTÉS
Tűzz ide egy gombostűt! Menjen egészen le!
És ide is. Ide.
MARCE IRODÁJA
Az inspiráció szárnyai.
Ha messzebbre mennénk...
BERTHA SZÁMÍTÓGÉP-KAMERÁJA
RECEPCIÓ, MÁSODIK EMELET
És ettől a perctől fogva te és Freddy feleltek
az értékesítési részleg és az eladótér vezetéséért.
Eladó leszek? Lefokozol?
Egyik szemem sír, a másik nevet.
Elnézést! Egy pillanat!
Köszönöm, elnök asszony.
Freddy, látok benned lehetőséget.
A cég előléptetéssel és új lehetőségekkel tartozik neked.
Köszönöm.
Nem akarok túlpörögni, de elég euforikus állapotban vagyok.
Én mondom, ez a duó
szeretett kollégámmal és barátommal, Marito Calderónnal csodálatos lesz.
Ahhoz tudnám hasonlítani, mint amikor Messi és Cristiano Ronaldo
egy csapatban játszanak.
Meg fognak ugrani az eladások.
Freddy, magunkra hagynál minket Marióval egy kicsit?
Hogyne. Hát persze.
Köszönöm.
- Köszönöm. - Megérdemled, Freddy.
Találkozunk az irodában, tisztelt kollégám.
Meg akarsz alázni? Erre megy ki a játék, ugye?
Hogy nyilvánosan megszégyenüljek.
Így állsz bosszút.
Ezt kapom cserébe azért, hogy piszkáltalak akkoriban.
Nem én voltam az egyetlen.
Te meg beleszerettél a másik zaklatódba.
Tudod, mit? Ha a helyedben lennék, úgy szeretkeznék vele, ahogy van.
Ezzel kimutatnád, hogy szereted és vágysz rá.
De mindegy is. Ha ez így megy tovább, Betty, én kilépek.
Felőlem rendben.
De ne feledd! Ha kilépsz,
onnantól nincs jogod a végkielégítésre.
És azon túl, hogy megalázol, közel akarsz tartani magadhoz,
mint valami ősellenséget, igaz?
Gratulálok, Betty! Nagyon kifinomult a módszered.
De hadd kérdezzek valamit! Valóban egy ilyen ellenségre vágysz?
Nézd, Mario, ha rajtam múlna,
te már az Ecomoda közelében sem lennél.
Semmit sem érdemelsz.
De kapsz tőlem egy utolsó esélyt.
Élsz vele, vagy sem?
Na milyen volt? Halljam!
Én vagyok az új értékesítési menedzser,
hiszen végül is ez az eladás azért valósul meg,
mert az Ecomodának lesz egy remek értékesítője
kollégám és barátom, Mario Calderón mellett.
- Ne! - Kolléga!
- Tényleg? - Találkozunk az irodában!
Gratulálok!
Ezt nevezem!
Nehogy a fejedbe szálljon a dicsőség!
Egyáltalán nem fog.
Ugyanolyan szerény és nemes lélek maradok.
- Bertha! - Igen?
Az irodámba kérem a kávét
laktózmentes mandulatejjel és két cukorral.
Barna cukorral.
Szabad!
Egy kis apróság.
Köszönöm.
Ajándék az Ecomoda vállalattól
annak jeléül, mennyire örülünk
a visszatérésednek.
És Mila?
Marcelánál lakik.
Hallottam.
Miért nem mondtad?
Miért mondtam volna? Nem akartalak ezzel idegesíteni.
Tudod, milyen Mila. Mindennap máshogy gondolja.
Nem akartalak zavarni.
- Miért ment vele? - Egy félreértés miatt.
- De nem lesz vele gond. - Miféle félreértés?
Ott voltunk a lakásban Majóval.
- Arriaga ügyvédnővel? - Igen, vele.
A jogi tanácsadóval, aki segít nekem néhány dologban.
A papírmunkával foglalkoztunk,
aztán hirtelen előkerült a bor.
Bor.
Igen. Csak nem kínálhatom meg üdítővel este fél kilenckor.
Iszogattunk, hogy egy kicsit elűzzük a hétköznapok gondját.
És a bor véletlenül kiömlött a blúzára.
Tudod, hogy megy az ilyen. Kicsit kigombolta, és...
Persze, nyilván a testére ömlött ki.
Jó kis félreértés!
Mila is ezt gondolta. Azt hitte... Én csak próbáltam letörölni.
Semmi rosszat nem csináltam.
Szerinted van valami köztünk Majóval?
Semmi sincs köztünk, és mással sem.
Sok dolgom van.
Nicolás!
Mizu, Pati? Hogy vagy?
Be akartalak hívni, de már le is ültél.
Nicolás, biztos őrültnek fogsz tartani,
de ahogy megláttalak... Nem is tudom.
Eszembe jutott az az este,
amikor együtt voltunk a házamban.
Emlékszel?
- Két nap volt, Pati. - Két nap?
Negyvennyolc óra és 15 perc.
Jó a memóriád. Hát persze.
Annak idején én voltam az elnök titkára.
Most pedig a tehetséggondozásért felelek.
Ki gondolta volna, Pati?
Hogy érted? Nem volt megbundázva.
Négy évig tanultam pénzügyet San Marinóban, Nicolás.
Tudom. De nem csak három volt?
Nem, összesen négy.
De hozzámentem Pachitóhoz,
és újból el kellett halasztanom.
Igen, a házasság azzal az öreg fickóval.
Ez furcsa. Mondhatni rossz.
Nyugodtnak tűnsz.
Betty? Újra az Ecomoda elnöke.
És már nem te vagy a pénzügyi alelnök.
Romba dőltek a terveink.
Nem, dehogy, Marce.
Ő majd helyre teszi a dolgokat.
És fogadok, hogy rájön pár dologra, ami érdekel minket.
Ne aggódj! Beszámolok mindenről, ami a marketingen történik.
De hogy? Mit akarsz csinálni?
Bízz bennem!
Figyelj, Betty sértve érzi magát.
Bosszút akar állni, ugye?
Ezért kell gyorsan cselekednünk.
De ezt ne verjük nagy dobra!
Meg kell buktatnunk.
És ha Betty elbukik, Armando is elbukik.
Hát nem ezt akarod? Hogy megfizessenek a testvéred haláláért?
Hiszen pont ezt teszem.
Igazságot szolgáltatok.
Most, hogy nyílt lapokkal játszunk,
mondanék valamit.
Nem vagyok jól.
Nagyon nem.
Szeretnék tőled segítséget kérni.
Meg kell védened.
Érted bármit, Pati. Kérj, amit akarsz!
De cuki!
Tudom, hogy Betty a fejemet akarja.
Szóval mesélj neki csupa jót a munkámról!
Pati, én soha nem láttalak téged dolgozni.
De el tudod képzelni.
Persze. Sok mindent el tudok rólad képzelni,
de hogy dolgozz,
azt nem. Azt egyáltalán nem.
Na és ha megmutatom?
Betty talán a fejemet veszi,
de a testem soha nem lesz az övé.
Marcela, szeretném, ha beszélnénk,
és tiszta vizet öntenénk a pohárba.
A történelem ismétli önmagát.
Emlékszel, hogy évekkel ezelőtt volt egy ilyen beszélgetésünk,
amikor visszajöttél az átalakulásod után?
Akkor azért jöttem vissza, hogy tisztára mossam a nevem.
Most pedig azért,
hogy a lányom közelében lehessek.
Komolyan?
Akkor miért nálam lakik, és nem nálad?
Nézd, Beatriz! Tudom, hogy együtt kell dolgoznunk,
de szeretném tisztázni, hogy azok után, ami Daniellel történt,
nem hagyom, hogy elvedd, ami az enyém.
Még mindig azt hiszed,
hogy én tehetek arról, ami Daniellel történt?
Mondd ki!
Mondd csak ki!
Hogy meghalt.
Vagy nem megy?
Én csak azt tettem, amit akkor jónak láttam.
Az volt a helyes,
hogy mindent jelentettünk,
amit te és Armando a céggel tettetek.
Az volt a helyes döntés.
Ne aggódj Mila miatt!
Nálam mindene meglesz.
Köszönöm,
de a lányunkról Armando és én fogunk gondoskodni.
Igazán?
Csak mert Armando eléggé elfoglalt,
ahogy mindig.
Remélem, lesz időd, most, hogy te vagy az elnök.
Lesz időd a lányodra.
- IR van érvényben. - Az meg mi?
Irigységriadó.
Mire vagy irigy?
Arra, hogy a terveid sokkal jobbak az enyémeknél.
Csak terveztem néhány mintát rájuk. Semmi több.
De az alapötlet, a minta a tiéd.
És nagyon tetszik.
Nagyon tehetséges vagy, Mila.
Imádom a munkáidat.
Egy igazi tervezőisten vagy.
Na mi van? Ne játszd meg magad!
Akkor mondd meg, mi legyen ezzel?
Csinálhatnánk belőle mellényt.
- Oké. - Úgy szebb.
- Jó ötlet. - Kevesebb anyag.
- Tetszik. - Oké.
- Nagyon is. - Oké.
Kár, hogy Hugónak nem fognak kelleni.
Ne neki mutasd meg őket, hanem az anyukádnak!
Nem te vagy a tulaj?
Kitaláltam pár új dizájnt az Ecomoda új kollekciójához.
Ha jól megnézed, mind ugyanazt a koncepciót képviselik.
Más szóval: maximalizmus, egy karakteres trend.
És Betty, a műhelyben kissé bonyolultak a dolgok.
Te is tudod, milyen nehéz együtt dolgozni Hugóval.
Nem hallgat senkire, nem nyitott az új ötletekre.
Én rengeteg ötletet hoztam magammal New Yorkból.
És szerintem erre van szüksége az Ecomodának: új ötletekre.
Mit gondolsz?
- Imádom a terveidet. - Tényleg?
Most komolyan?
Komolyan.
Imádom, hogy imádod,
mert én ezt akarom csinálni.
És azt akarom, hogy megismerd a stílusomat.
Hogy ezt az oldalamat is megismerd,
és lásd, hogy dolgozom.
Ha akarod, és ha ráérsz,
egyik nap elmehetünk vásárolni,
és megmutatom neked az új trendeket.
Tudom, hogy elfoglalt vagy...
Nem.
Talán nem fér bele az idődbe,
és nem szeretsz annyira vásárolni, de ha szeretnéd...
Nagyon szeretném.
Jobban ki akarom venni a részem a családi vállalkozásból.
Ezért a család a legfontosabb a világon.
- Ezért akartam... - Sziasztok!
Mi újság, Camilita? Hogy vagy, Betty?
Mondd meg, minek használsz hajzselét?
- Olyan vagy, mint egy öregember. - Elég!
Elfoglaltak vagytok?
- Nem. - Igen.
Akkor megbeszéltük?
- Igen. - Igen?
- Hát persze, édesem. - Oké.
Ne lazsálj!
Ez a lány egy szélvihar.
Épp meg akartam kérdezni, hogy hozzám költözik-e.
- Miért nem kérdezted meg? - Mert megzavartál minket.
Én ezt nem tűröm tovább.
Megmondom Pinzón asszonynak, mit műveltetek ti ketten.
Én jó ember vagyok. És nem megyek börtönbe. Kizárt.
Hova mész, Gutiérrez? Maradj csak itt!
- Nyugi! Ne aggódj! - Elnézést!
- Ne most, Martica! - Uram, ki kell takarítanom a mosdókat.
- Majd később. Köszönöm. - Istenem!
Gutiérrez, pontosítanék.
Nem „mit műveltetek”. Nem.
Hanem „mit műveltünk”. Mindannyian.
Mindannyian? Én csak aláírtam.
Én is beszélni akarok Bettyvel.
Oké. Akkor mindenki megőrült.
Figyeljetek rám!
Hadd elevenítsem fel a szabályokat!
Egyes szabály: az úriemberek nem emlékeznek semmire.
Ez a szabály ide nem érvényes.
A szexuális kilengésekre vonatkozik, de erre az esetre nem.
Még nem fejeztem be, Gutiérrez.
Kettes szabály: mi, úriemberek, falazunk egymásnak.
Ezt hogy kell érteni?
Úgy, hogy egyikünk se megy börtönbe. Senki.
Nicolás, hogy tetszik az Ecomoda?
Csak most jöttem,
de máris volt egy hosszú és érdekes kitérőm.
Ugye nem fogadtad el Patricia Fernandez kávémeghívását?
Betty, nem tehetek róla.
Meglátom, és feje tetejére áll a világ.
Nemhogy pillangók, elefántok repkednek a gyomromban.
Szeretnék leülni vele és megvitatni az élet dolgait.
Vagy nézhetjük egy kaktusz növekedését.
Jut eszembe, mi ez a csokor?
Dobd ki!
- Betty már nem bízik bennem. - Értem.
És úgy gondolod, hogy jelenleg
ez a legfontosabb és legrelevánsabb téma,
amikor 45 milliárd peso hiányunk van,
- és dollárban is tartozunk? - Mi? Édes istenem!
Ez az a pénz, amivel a dolgozóknak tartozunk,
vagy amit rosszul fektettél be?
Mit számít, Gutiérrez?
Te is segítettél, benne vagy.
Mit művelsz? Lélegezz! Lélegezz már! Nyugodj meg!
Ez az! Minden rendben.
Beszélek Majóval, meglátjuk, mit tehet értünk.
Te pedig... nyugodj meg, Gutriérrez!
Apa, miért nem szóltál, hogy jössz?
Meg akartalak lepni. Ez lesz a második elnöki ciklusod.
Tudod, hogy nem rajongok érte.
Hoztam neked egy kis ebédet.
Ez a kedvencem.
- Isteni az illata. - Ugye?
De nincs időm megenni. Fontos megbeszélésem lesz.
- Betty! - Majd beszélünk.
Sajnálom, Nicolás.
Gondoskodj mindenről, jó? Mennem kell.
- Sziasztok! - Később találkozunk.
Hogyne, elnök asszony.
Betty, az ebéded!
Majd én elintézem.
Hermes úr! Ennek isteni az illata.
Minden nappal egyre jobban szeretem magát.
Ne légy ilyen talpnyaló!
Inkább mondd meg, hová viharzott el Beatriz Aurora?
Kér egy kis kávét, Hermes úr?
- Az irodámban. - Van irodája?
- Hát persze. Jöjjön csak föl a lépcsőn! - Miféle lépcsőn?
Akkor lifttel.
Mondd meg Marticának, hogy hozzon kávét az irodámba!
- Egyet vagy kettőt? - Egyet, mert én ebédelni fogok.
Sajnálom, hogy ezt mondom,
de ha elsőre nem működik, akkor sosem fog.
De...
Úgy érzem, hogy Bettyvel más.
Ő más, mint a többi nő.
Miért vagy ilyen édes? Miért?
Olyan ártatlan vagy!
Még ha két ember hosszú időn át él is együtt,
akkor sem ismerik ki egymást igazán.
Ez nem téged minősít, egyszerűen így van.
Jó napot! Üdv!
Várok valakit.
Mennyei ez az avokádó!
Ja, ne! Ez nem történhet meg velem!
Nem lehetek ilyen peches!
- Mi az? - Épp most jött be.
- Ki? - Betty.
- Ez ő? - Igen.
Olyan másnak néz ki.
Mi történt?
Nem akarok erről beszélni, mert...
Rendben.
Akkor miről beszélgessünk? A partneréről, Ruiz úrról?
- Minden rendben, köszönöm. - Köszönöm.
- Erre, Betty! - Jó.
- Ide! Nem, ide! - Oké.
- Igen. - Igen.
Betty, ne! Nézz a szemembe!
Vele van?
Ott van az exed.
Ne! Fordulj meg! Nézz rám!
Csak diszkréten! Ülj le, kérlek!
- Olyan zavarban vagyok! - Ugyan, Betty!
Nyugodj meg! Ne aggódj emiatt!
Helló!
Ha az exed elfogadta az Ecomoda elnökségét,
megtarthatja a részesedését, amit az apád hagyott rá.
Armando, nagyon fontos dologról van szó.
- Nem is figyelsz. - Mert nem érdekel.
Min nevetnek? Megmondanád?
Jó, akkor szia!
Sajnálom. Figyelek, ígérem.
Két hét alatt el tudom intézni a válást.
- Nem akarok elválni. - Tessék?
Nem.
Most kell beadnod a válási papírokat,
aztán gondoskodni az utódról,
különben egy fillér nélkül kerülsz az utcára.
Nem ismered Bettyt. Őt nem érdekli a pénz.
Armando, akit feleségül vettél,
az nem ugyanaz a nő, mint akitől elválsz.
És mivel bíróságra megyünk,
hadd csukassam le a stylistját is.
Rendben?
Aki börtönbe kerül, az én vagyok. Csak hogy tudd.
Miért mennél? A juttatások miatt?
Ne aggódj, szívem!
Kézben tartom a helyzetet.
Máris visszajövök.
Tudod, mit? Sürgősen ki kell mennem a mosdóba.
Máris visszajövök.
Mondja, uram!
Tudja a főnöke, hogy az ügyfelekkel ebédel?
XL-ES MÉRET
Tudja.
Én vagyok a főnök.
A cég alkalmazottja és tulajdonosa.
De miért kell mindig a feleségemmel ebédelnie?
Betty kért meg, hogy gyorsítsam fel a válási procedúrát.
Értem. És miért nem
Mendoza asszonynak vagy Betty asszonynak hívja?
Ő még a feleségem.
Reméljük, már nem sokáig.
- Minden rendben? - Igen, minden rendben.
Volt egy kis probléma.
- Igazán? - De jelentéktelen.
- Tényleg. - Mi lenne az?
Már szóra sem érdemes.
Mi olyan vicces?
Hadd találjam ki!
Azon nevet, hogy elválunk a feleségemmel, igaz?
Érdekes az élet.
Ami magának vicces, számomra tragédia,
mert szétesik a családom.
Armando, hagyj békén minket! Kérlek!
Ennek semmi köze hozzád.
Ez a gyönyörű nő, aki most hozzám beszél,
még mindig a feleségem, uram.
Úgyhogy ne gúnyolódjon rajtam!
Világos?
Mendoza úr!
Tisztelettel megkérem, hogy tartsa meg a távolságot!
Tartsa tiszteletben az ügyfelemet!
- Nyugalom! - Nyugodt vagyok.
Mi lenne, ha inna egy kis... Egy gyógyteát az úrnak, kérem!
Hozzon egy zacskó jeget is!
- Armando! - Megszabadítalak a fogaidtól!
- Nyugodjatok meg! - Búcsúzz el a fogaidtól!
Eresszenek!
- Pincér! - Eresszenek!
A számlát legyen szíves!
Ésszel! Ez egy drága öltöny.
Radikális változás kell az életedbe.
Azt akarom, hogy ismét Armando úrnak hívj.
Ezért is mondom, hogy van hova fejlődnöd érzelmileg,
és meg kell tanulnod fékezni az indulataidat.
Tökéletes. Jól van.
Tökéletes. Tehát a korábbi elnök úr elveszíti az elnök asszonyt.
Ez teljesen világos. Elnézést!
- Freddy! - Igen?
Azt tanítják a műhelyben, hogy zokni nélkül hordd a cipőt?
Nem, nem erről van szó.
Szerintem nem is tudod, kedves korábbi elnök.
Én vagyok az Ecomoda új értékesítési vezetője.
Nemrég nevezett ki az elnök asszony.
Elmentem Hugo úr műhelyébe,
aki felöltöztetett az alkalomra.
Érzelmi terápia.
Ha Betty visszaszerzéséről van szó, bármire hajlandó vagyok.
Nekem is kell egy ilyen!
Szerintem...
- Nos... - Nagyon különbözőek.
- Igen. - Igen?
- Igen. Ezek... - Nem tetszenek?
Szörnyűnek tartjátok?
- Nem, dehogy. - Nem.
Nagyon jók. Innovatívak,
és az Ecomodának pontosan erre van szüksége.
- Ezek csak a kezdeti... - Helló!
Azt hittem, nem jössz el, Hugo.
Csak azért jöttem, hogy elmondjak valamit.
Ennél a cégnél kizárólag én tervezhetek új dizájnt.
Én vagyok a tervező.
És remélem, ez világos, mert nem fogom hagyni,
hogy bárki is a helyembe lépjen.
Elnézést!
- Nyugalom, Hugo! - Nem, Marge!
- Nem nyugszom le. - De.
Nem nyugszom le.
Itt mindannyian gúnyt űztök a munkásságomból,
pedig Hugo Lombardit tisztelni kéne.
Én nem egy sifonér vagyok,
amit ide-oda rakosgatnak, világos?
Lombardi, nem értem a felháborodásodat.
Egyszer minden véget ér. Viseld méltósággal!
- Ez nevetséges. - Hugo!
- Mi van? - Kérlek!
Nézd meg a terveket! Nagyon jók.
Jól van. Hadd nézzem, mi van itt!
Nem tetszik.
És ez sem tetszik.
Tudod, miért nem tetszenek, Mils?
Azért, mert nincs mögötte koncepció,
nincs ötlet, nincs egység.
Nem hordoz semmilyen üzenetet.
Ezek csak anyagok egy rakáson,
amik azt sugallják: „Őrült vagyok.”
Betty, ha azt akarod, hogy az Ecomoda csődbe menjen,
minél előbb mutasd be ezt a kollekciót!
Elnézést!
- Mila! - Gyere! Camila!
Ez nem volt szép.
- Magunkra hagynál minket? - Hogyne.
Nem te, Hugo!
Ignacio!
Örömmel.
Elnézést!
Pati!
Szia! Nézd!
Ez a tiéd.
„Köszönöm, hogy visszatértél„?
Az életembe.
Köszönöm, hogy visszatértél az életembe, Pati. Nézd!
Ez kedves tőled.
És a másik dolog?
Beszéltél rólam Bettyvel?
Ne aggódj!
Beszéltem vele. Minden el van rendezve.
Nem lesz semmi gond.
Köszönöm, Nicolás!
El sem tudod képzelni, mit érzek.
Örülök, hogy valaki gondoskodik rólam.
Jól van, Nicolás. Elfogadom a virágot.
De ne feledd, hogy én férjes asszony vagyok, Nicolás!
Ne áltasd magad fölöslegesen!
Mi folyik itt?
- Semmi, uram. - Semmi, uram.
Patricia Fernandez, mit művelsz a virággal, amit Bettynek adtam?
- Már elnézést! - Elnézést bizony!
- Mit művelsz? - Armando Mendoza!
Kifelé!
Ne keverd a dolgokat! Ezek az enyémek.
Nicolástól kaptam. Szerezz magadnak!
És hadd emlékeztesselek, hogy itt nincs ordibálás!
Elfogyott a jegem.
Elfogyott a türelmem. És már életem sincs.
Nem tehetek vagy mondhatok semmit. Milyen unalmas!
Rosszul bántál az emberekkel,
de ezt nem engedem a továbbiakban.
Mostantól fegyelmet és tiszteletet követelek az Ecomodánál.
Tényleg? Kezdd azzal, hogy rendbe teszed a céget,
mert a hátad mögött lassan atomjaira hullik.
Miért mondod ezt?
Ülj le, kérlek!
Nézd, Betty!
Nem tudom, mikről számolt be Armando,
vagy tudsz-e mindenről, ami ennél a cégnél zajlik.
Hadd pletykáljak egy kicsit!
Össze akarunk költözni a párommal.
Megnéztünk egy gyönyörű házat,
a kert akár a versailles-i kastélyé.
Elkezdtem matekozni, és rájöttem,
hogy a lakásom árából a felére se futja.
Úgyhogy arra jutottam,
hogy igényt tartok a végkielégítésemre, amire a törvény szerint jogom van,
amiért 20 éve itt vagyok,
és a zsenialitásomat, az egész életemet ennek a cégnek adom.
És amikor kértem a végkielégítésemet, meglepetés...
Képzeld, Betty! Az Ecomoda,
a cég, aminek az elnök asszonya vagy,
már nagyon régóta nem fizet
végkielégítést a dolgozóinak.
Ez valami félreértés lehet.
Minden tiszteletem, de az egyetlen félreértés,
hogy te visszajöttél.
Nézd, Betty! Nekem kell az a pénz.
Mert ha nem kapom meg, és elkezded szépíteni a dolgokat,
amihez nagyon értesz, sikítani fogok.
Ahogy Armando mondja, úgy sikítok, mint egy őrült nőszemély.
És olyan hangos leszek, hogy az egész világon megtudják,
hogy az Ecomodánál,
ellopják a dolgozók pénzét.
Szép estét!
Armando, kérlek! Nincs több kifogás!
Nem tűrök el még egy hazugságot.
Hogy lehet, hogy Hugo nem lett kifizetve?
És a többiek? Velük is ez van?
Adj pár napot,
hogy megoldjam!
Miért kell mindig így megbonyolítanod a dolgokat?
Nem tudom, talán az elnöki poszt
mindig is nagy falat volt nekem.
Vagy talán azért, mert nélküled fabatkát sem ér, Betty.
Mi van a dolgozók juttatásaival?
Három nap. Adj három napot, kérlek!
Nem akarok megint csalódást okozni.
Kérlek!
Armando, megváltoztak a dolgok.
Felelősséget kell vállalnod azért, amit tettél!
Úgy lesz.
És tudod, miért?
Hogy te és a lányom csak egyszer az életben
büszkék legyetek rám.
Két nap. Eggyel sem több.
Különben összehívom a részvényeseket,
és magyarázkodhatsz nekik.
A feliratot fordította: Peterdi Zita
Kreatív supervisor Hegyi Júlia