Jag vill inte göra dig illa, Pati.
Jag hoppas du tar detta på ett bra sätt.
Jag vet att vårt möte har väckt djupa känslor
mellan oss,
men det här får inte hända.
Det finns tre skäl till det. För det första är du gift.
För det andra så förbjuder Ecomoda sexuella relationer
mellan anställda.
Och sist men inte minst,
för att du har utnyttjat mig förut,
och jag är känslig.
Det var dåligt skött.
Betty, jag övar.
- Nicolás, det låter som hissmusik. - Men...
Du är en bra rådgivare, men skådis...
Jag förbereder mig
för att ha ett samtal med Pati nån gång.
Ett tufft samtal, det svåraste i mitt liv.
Jag förstår.
Fortsätt. Jag måste till Ecomoda.
Sluta lyssna på Muzak!
- Bilnycklarna. - Just det, tack.
Om du behöver nåt mer, säg bara till.
- Tack. - Pati, jag vill inte såra dig.
Ignacio, säg. Vad behöver du mig till?
- God morgon. - God morgon.
Ville bara säga att jag har tittat på skisserna.
Jag gillar dem.
Du förtjänar din plats i ateljén.
Jag vill beräkna kostnaden för din lansering som juniordesigner.
Det kan bli ikväll.
Vi äter middag.
Så du bjuder ut mig?
Jag frågar för att du sa
att du inte blandar privatliv med yrkesliv.
Berätta.
Vad hände där?
Det gör jag aldrig.
Men med dig gör jag det.
Kl. 21:00?
Perfekt.
- Okej. - Okej.
- Jag skickar adressen. - Okej, bra.
Jag är Armando Mendoza Sáenz.
Säg det högre, vi vill höra dig.
Jag är Armando Mendoza Sáenz.
Välkommen, Armando.
Jag är 50-nånting,
blev det precis.
Gift.
Det är inte sant. Jag håller på att skiljas.
I morse fick jag
papperen.
Min fru vill inte försonas.
Jag klandrar henne inte. Jag har inte
försonats med mig själv.
Jag är en varuautomat av besvikelser.
Du är duktig.
Jag skämde ut min far.
Jag duger inte som min dotters far.
Och Betty vill inte ha en man som jag.
- Varsågod och sitt. - Tack.
Jag ville prata om...
Ja, men först ville jag ge dig den här.
Det är min uppsägning.
Konstigt att du slutar precis nu.
Tycker du att det är konstigt?
LADDAR NER
Jag förklarar i brevet
men jag kan säga det också.
Jag kan inte vara företagets rådgivare
och samtidigt hantera din skilsmässa med Armando.
Intressekonflikt.
Jag förstår mycket tydligt vad intressekonflikten är.
Vad bra.
Här är kallelsen till förlikning i domstol.
Jag vill inte förlikas.
Det är viktigt att du deltar. Enligt lagen.
Jag tycker att det är viktigt att räkna med dig
för att kunna fortsätta processen.
Armando och jag har en resa som vi inte kan skjuta upp.
Berätta nu vad du ville säga.
Min favoritsport är att skada dem jag älskar mest.
Därutöver,
lovade jag mig själv att aldrig ljuga igen i hela mitt liv.
Jag kan inte ens hålla det löftet.
Såja!
Det är dit vi vill komma. Okej, andas.
Tysta ditt ego och ta god tid på dig.
Tid är det jag inte har.
#TID ÄR DET JAG INTE HAR
Betty gav mig tills ikväll att fixa saker och ting.
Och ärligt talat vet jag inte.
För om jag pratar med henne,
förlorar jag henne.
Och om jag håller tyst,
förlorar jag henne.
- Jag har en kräm. - För vad?
Jag har alltid en kräm som mamma gav mig.
- Den är jättebra. - För vad?
Jo, här är...
- Jag ska ha den. - Vad är den till?
Det är en kräm... Ja, här är den.
- Det är en arnicasalva. - Nej. Betty.
- För brännskador. - Ja.
- Nej, oroa dig inte. - Nej.
Oroa dig inte.
Nej, ta den när du vill. Den är din nu.
- Ja, i kväll. - Ja, när du vill.
Det här är som en sigill som
intygar att vi har problem med herr Mendoza.
Ja.
Så pinsamt.
Men säg, ska vi välja förlikningen?
Vad är det, Betty?
Om du är osäker på det här steget
kan vi skjuta upp det.
Eller så lämnar vi det där.
Jag har aldrig varit så säker på att vilja skilja mig
från Armando.
Betty La Fea, The Story Continues
Terapi är ett sätt att vara Terapi är ett sätt att älska
Min kära och respekterade terapeut, hur går det?
Välkommen, Freddy. Du kom i tid
för att lyssna på Armando, som öppnar sig för oss.
Nej, Armando har redan stängt sig.
Perfekt.
Jag tog med snacks för att klara av detta.
Det fanns ingen choripán, så jag köpte empanadas
med ost och biff.
Slappna av. Vi ska klara av det här, så varsågod, med självförtroende.
Eftersom ni ska äta empanadas och sånt,
ska jag inte slösa er tid mer.
Nej.
Varför inte? Armando, vi kan lösa det här.
För att processen ska fortsätta,
och för att du ska kontrollera känslorna,
vill jag föreslå att din vän Freddy blir din ängel, din terapiguide.
- Ursäkta mitt beteende. - Nej.
Betty.
Nej, du ska inte skämmas.
Jag vet hur det är att skilja sig.
Lita på mig.
Det är bara det...
Jag vet att det är nåt annat.
Armando är i knipa.
Jag kan hålla en hemlighet.
Armando bad om lite tid, den tiden tar slut idag.
Men jag vet att det är nåt annat som är allvarligt.
Betty, jag kan hjälpa till. Jag har kontakter.
Jag behöver inte vara enbart din skilsmässoadvokat.
Tack, Esteban, men jag vill vänta på att han ska visa sig för mig.
Det jag ville fråga dig var,
snälla,
om du kan bli
Ecomodas advokat
från idag.
Betty, du kan räkna med mig
för vad som helst.
Tack så mycket.
Om jag skulle välja en ängel, skulle jag inte välja den där.
Den saken har jobbat hårt, och hans terapi har varit lyckad.
Okej, tack.
- Och han vill hjälpa dig. - Ja, men...
Så, Armando, jag vill nu att Freddy
gör en övning med dig som heter "i skorna på".
Jag skickade infon om basaren
till era mobiler.
Ja, älskling, jag fick det.
- Men jag måste säga... - Vad?
Kom inte för sent, för vi paxar inte platser åt nån.
Säg mig en sak. Kommer killen från grillen vara där?
Vem? Herr Julio?
Ja, han som gör den där fläsksvålen som knastrar...
Bertha.
På grund av försäljningen.
Det är viktigt att ha saker att sälja, musik och fest och allting,
för att få pengar till fälten.
- Självklart. - Javisst.
AVISERING
Jag kommer för att Inesita hyllas.
Så fint.
Jupiter är i linje med Pluto.
Det betyder att kvällens event kommer att bli lyckat.
Med andra ord, alla klarar sig bra.
Kom, Bertha. Ge mig en kram.
Oroa er inte. Allt kommer att gå bra.
Ska vi inte organisera oss och gå?
- Bilen är här. - Ja.
- Hjärtat, jag glömde nåt. - Okej.
- Kommer strax. - Okej.
- Hej. Hur är det? - Herr Mora.
Hur mår du? Herr Mora, har du planer för ikväll?
Tack för erbjudandet, men det är förgäves,
- mitt hjärta tillhör en annan. - Nej.
Jeff ska ha en fest på Inesitas födelsedag
för att samla in pengar, och vi ville bjuda dig.
Tack. Jag hinner inte.
Fejkblondinen kommer.
Se om du har tur.
Han är så snål att han antagligen går till fots.
Chefen.
Hur är det?
Jag ser att advokaten kom för att diskutera skilsmässan.
Ja.
Han skulle ta reda på hur det är med Armando.
Jag tycker att det är underbart.
Kan han hjälpa mig också?
Jag gick till tingsrätten.
Försökte få lite information, men fick ingen.
Jag uppskattar verkligen att du vill hjälpa mig,
men jag vill vänta på Armando och
att han berättar allt själv.
Det är så att vi har en basar i kvarteret ikväll.
En hyllning till mormor Inesita. Kom.
Jag skickade info till din mobil.
Vänta. Ikväll?
Nej, jag kan inte.
Mila, varför inte? Jo.
Det är ett event i området, ett modeevent.
Du får inte säga nej.
Varför inte?
En överraskning.
Men jag får inte berätta.
Jeff, jag är FB.
Jag menar, jag är fullbokad.
Jag kan inte komma. Men tack.
Du vill att jag ber dig, eller hur?
Jag ber dig. På mina bara knän.
Jeff, älskling. Kom. Vi väntar.
Visst, jag förstår. Det är väl kärlek?
- Kom igen! - Kommer.
Blind, korkad, fånig, idiot och även ful.
God...
Oj då.
Lugn. Det är okej.
Hoppas att du är redo för vår dejt idag.
Jaså?
Ja...
Vi skulle gå och shoppa tillsammans, vi två.
- Ja. Precis, idag. - Nej, men om du är upptagen...
- Jag kan åka ensam. Det är okej. - Nej, älskling, nej.
Jag ska bara göra klart ett par saker, så åker vi om några minuter.
- Okej, då så... - Okej.
Skynda. Vi har mycket att göra.
- Inget till mig? - En puss till min morbror.
- Jag väntar utanför. - Ja, älskling, jag kommer.
Aldrig i livet.
Freddy Stewart Contreras, du kommer inte se mig klädd som kvinna.
Du ska inte klä dig som en kvinna.
Du ska bara vara trans.
- Trans? - Transformerad.
Tanken är att du ska känna dig som Betty.
Andas.
In med luft, ut med luft. Andas in, andas ut.
Andas ut och andas in.
Jag vill inte håna dig.
Jag vill inte vara respektlös, Armando, men terapin är tydlig.
Du måste vara i hennes skor för att förstå.
- Förstår du? - Kommer de att passa?
Titta på mina fötter. Passar hennes skor?
Ser du inte att mina fötter större?
- Håna mig inte, Freddy. - Jag garanterar resultatet.
När du väl gör det, så kan du berätta hur du känner.
Du kan berätta sanningen.
Du gjorde det med Aura María, eller hur?
Hör på, Armando!
Vi ska inte prata om det förflutna här!
Inte det förflutna.
Hur lång tid sa du att du hade? Tre timmar?
Från och med nu, två timmar och 45 minuter.
Vad ska vi göra med Armandito?
Jag vet inte, Nicolás.
Men jag måste distrahera mig. Jag går ut med Mila, rensar tankarna.
Jag vill bara att tiden går fort tills Armando kommer hit.
Ja. Gå. Det låter toppen. Gå, ha kul.
- Köp glass, gör saker. - Ja.
- Jag stannar här med den fulaste. - Då går jag.
Det var du, förresten.
Hej då. Vi ses.
Ska du låta din stolthet ta över,
eller ska du möta henne som en man och se henne i ögonen?
Du måste använda det där huvudet.
Jag vill berätta en sak.
Din värdighet kommer att vara totalt skyddad
av den här prinsen.
Ingen, absolut ingen,
får veta att du klädde ut dig till Betty.
Ska vi göra det då?
Tick-tack.
#TID ÄR DET JAG INTE HAR
Timglas, lilla timglas
Som förgiftar min själ med lidande
Ska vi?
Ta på dig den.
- Tycker du? - Ja.
- Okej. - Kör.
Okej. Då börjar vi med den här proceduren.
Slappna av. Bli inte upprörd.
Vi slappnar av lite. Vi ska mäta olika kläder.
Jag älskar det.
Vill du ha min hjälp?
- Vad? Är den för trång? - Ta av mig skon.
Såja. Den andra.
Vad sägs om att börja med kjolen?
Såja. Vilken skönhet.
Vad tycker du?
Jag gillar den inte.
Prova den.
Snurra.
Det jag lärde mig på Ecomoda är att matcha kläder.
Jag gillar den.
Den är inte min storlek. Den är för tajt.
För galen.
- Du är knubbig, sir. - Vadå knubbig?
Titta ditåt.
Det här är min favorit. Ja, den här.
- Jag lägger upp dem. - God kväll.
- Juice? - Tack.
- Ta på dig den här. - Rör inte slipsen, för fan!
Du måste ta av dig slipsen!
Den påminner om min farfar.
- Väntar du ett samtal? - Nej, jag tittar på klockan.
19:30.
Vi spenderade en timme i halva butiken
och du köpte ingenting.
Jag misslyckades helt som din personliga shoppare.
- Nej. - Den där färgen klär dig jättebra.
Jag älskade alla dina förslag.
Men det är inte riktigt min stil.
Men du har ingen stil.
- Det är bättre med kavajen. - Nej.
- Inte kjolen, men jag gillar blusen. - Ja, men kjolen också.
Jag ljuger. Du har det.
En blandning av retro, grunge
och hipster.
En anti-stil, typ.
Så den stör dig inte längre.
Minns du vad du sa till mig?
Den dagen...
Jag sa osanningar för att jag var arg.
Men du har faktiskt en stil.
En väldigt personlig stil.
Väldigt Betty.
Väldigt du.
Konstig till en början.
Men bekväm.
Men du borde ändå se dig själv i spegeln, Alice.
De var länge sen du sa så till mig.
Minns du? Det var ju din favoritbok.
Vi läste den varje kväll.
Du och Armandaddy.
Kaninen som sprang efter klockan.
Jag vet inte vad vi gör här, Freddy.
Vi är på det här stället
för att det var här ni firade
er första bröllopsdag, min kära Betty.
Kalla mig inte Betty.
- Armando. - Herr Armando för dig!
Du gör mig rasande!
Du vet mycket väl att det här är en del av terapidynamiken.
Du måste få kontakt med henne,
känna det hon känner.
Men jag vet inte vad hon känner.
Känn det.
- Eller vad hon tänker. - Föreställ dig.
Jag har inte vetat nåt av det länge nu.
Hur tror du att hon känner sig nu?
- Jag tror att hon saknar mig. - Nej!
Nej, det är svaret du vill ha.
Du vill ha det svaret. Det funkar inte.
Jag vill att du går in i rollen,
att du får en riktig känsla,
- en livmoderkänsla. - Vad?
Jag menar, inifrån och ut.
Du har aldrig berättat om pappa.
Inte mycket att säga.
Är milkshaken god?
NICOLÁS, RÖSTMEDDELANDE
Betty. Är du klar med Mila?
Har Armando sagt nåt?
Ska du gå till basaren? Vi ses därborta.
Är allt bra?
Det är brådskande.
Ja, Ecomoda-grejer.
"Ecomoda-grejer."
Som vanligt.
Jag hatade allt från Ecomoda som hindrade dig från att komma hem.
Mila.
Men jag förstår.
Jag ber om ursäkt.
Jag sa elaka saker till dig.
Jag vet att du gör ditt bästa, Armando, men varför går allt fel?
Säg mig, finns det nån stund på dagen
då du inte tänker på dig själv?
Finns det nån tid på dagen
då du inte tänker på din egen framgång?
Vem försöker du förbluffa? Vem vill du imponera på?
Din pappa? Herr Roberto?
Om det är så, ska jag ge dig ett råd.
Det finns spöken i livet som är livsfarliga för oss,
för att de blir mer onda än de som lever omkring oss.
Jag var tuff mot dig också, men grejen är...
Att veta att du bor i ett annat hus...
Får jag berätta en sak?
Alltid.
Nu när vi provade kläder,
kändes det igen som...
Som att du och jag åkte tillbaka till Underlandet.
Jag bjuder, mamma.
Ja, jag bjuder. Det är lugnt.
"Mamma."
Säg mig om du i detta liv, Armando, har förmågan att bli nån annan.
En annorlunda man.
En man som lyssnar.
Eller ska du vara samma Armando som alltid?
Killen som skriker när han diskuterar.
Så mycket patriarkat.
Så mycket narcissism, så mycket sexism.
- Så mycket själviskhet. - Vad?
Hur långt ska du gå med allt det här? Berätta.
Tills vi förlorar dig?
Är det så långt du ska gå?
Om vi...
hade...
lärt oss det här för 20 år sen...
Om jag hade lyssnat...
...hade vi inte stått här.
Jag saknar henne.
Jag med.
Betty.
Min drottning.
Läget? Försiktigt, älskling.
Titta vad vi har här.
Mina snygga mormödrar.
Älskling.
Tack så mycket för apparaterna.
Din mormor hade varit överlycklig.
Inesita, så vacker.
Ni behöver inte tacka mig för det här,
det här är från djupet av mitt hjärta,
för att föra vidare mormors arv.
Därför gör vi det, med all kärlek i världen, okej?
Oj. Tant Yalile.
Tant Yalile.
- Hur kan jag säga det? - Genom att säga det.
Förlåt. Ursäkta mig, min käre sir.
Saken är den att jag inte märkte hur sent det var.
Det är kväll, och vi kan inte komma in.
Du måste ta ansvar för det du har gjort.
Det ska jag.
Två dagar. Inte mer.
Hur kan vi inte komma in?
- Andas in, andas ut. - Förstår du inte? Pengarna är där.
- Andas ut. - Husnycklarna.
Mina bilnycklar, för fan, Freddy.
Mina kläder. Jag lämnade allt där!
Förstår du inte?
Jag kan inte träffa Betty så här! Jag är ju klädd som hon!
Behåll håret på huvudet.
Hur ska jag inte ta bort håret? Helvete!
Freddy, snälla. Om jag bara visste var Betty är...
- Jag vet var hon är. - Var?
Nej, men ska vi gå så här?
Fru Betty.
Jag väntade mig inte att se dig här.
Hur är det med dig? Välkommen.
Kalla mig Betty.
Vilken ära att ha dig här, Betty.
Grattis till ditt evenemang. De verkar älska det.
Hur kan vi inte älska honom?
Han ordnade ett sömnadskit för mormödrarna.
Han fick rapparna att plugga.
Och sångarna därborta, han designade deras kläder.
Kläderna ser fantastiska ut.
Så glad att du gillar dem.
- Betty! - Du ser fantastisk ut.
- Du kom! - Okej. Hur är läget?
Tur att du kom,
för vi led i taxin när vi åkte hit.
- Tänk att när vi återvänder... - Har du sett Nicolás?
- Han åt nånting. - Där det finns mat.
Vi skickar nån som letar efter honom.
Jag går och byter om. Vi ses snart.
Där borta är era platser.
Jag har reserverat dem. Kom hit.
Kom hit, är ni snälla. Här.
Inés, titta på ponchon jag designade till din ära.
Inget att klaga på väl?
Nu hänger jag här med vanligt folk,
och jag är vän med de fula tjejerna.
Inés, om du ser min heder därborta nånstans, så ber jag dig
att du plockar upp den, okej?
Bravo!
Jag gillar det inte.
Hördu, ärkeängel, betala taxin.
Armando, jag vill berätta att det jag gör är av djup kärlek,
med den hängivenhet och tillit
som vi har haft alla dessa år på Ecomoda.
- Kom. - Ja.
- Hur mycket du kan... - Ja.
Köp dig tid, all tid du kan.
- Jag måste prata med henne. - Ja.
#TID ÄR DET JAG INTE HAR
Herregud, hjälp mig. Ge mig orden. Låt det bli vad det blir.
Armando.
Allt kommer att bli bra.
- Välkommen. God kväll. - God kväll.
Jag söker Ignacio Ortiz.
Javisst.
Han har bokat, men han är inte här än.
Okej. Kan jag vänta i baren?
- Självklart. Välkommen. Kom in. - Tack.
Wow.
Läge, tio av tio.
Kundservice, bra.
Och min dejt är smarrig.
Men jag berättar inget för det är personligt.
En applåd för min mormor, Inesita, tack.
Jag vill att ni ska veta att alla pengar som samlas in
går till byggandet av en mikrofotbollsplan
och en lekplats för barnen.
Innan jag glömmer det
vill jag säga att jag inte designade kollektionen själv.
Jag vill tacka och hedra Mila Mendoza,
som hjälpte till med sina koncept.
En stor applåd för Mila Mendoza.
- Vill du ha ett glas till? - Nej, tack.
Jag ville inte vara oförskämd angående ditt erbjudande,
men det gjorde mig nyfiken.
Varför vill du att jag jobbar för dig nu
när jag inte är på Ecomoda längre?
Märkligt.
Vad tänker du göra?
Just nu kan jag säga att det är bättre för dig att stanna på min sida.
Jag spelar inte på sidor.
- Inte? - Nej.
Om jag fick välja, skulle jag definitivt välja Armando.
Okej, som du vill.
Du kommer inse själv att vi behöver varandra.
Hoppas bara att inte är för sent.
Jag vill säga att jag inte designade kollektionen själv.
Jag vill tacka och hedra Mila Mendoza,
som hjälpte så mycket med sina koncept.
En stor applåd för Mila Mendoza.
- Betty. - Esteban, vad gör du här?
- Nicolás skjutsade mig. - Nicolás?
Varför? Var är han?
Han bad mig om hjälp med det som händer med Armando.
Skäll inte på honom.
Jag sa att jag ville vänta tills Armando kom.
Dök han upp?
Jag vill inte säga nåt som är opassande.
Jag vet inte vad jag ska tro.
Jag är trött.
Betty, jag har nyheter till dig.
Ecomoda-grejen är allvarlig.
Med andra ord, företaget drunknar i skuld.
Vet du vem som gjorde det? Din make...
- Vad är detta? - Jag kan förklara.
- Jag vet inte vem... Freddy. - Ja, men...
- Är du Freddy? - Men jag kan förklara.
Antar att det är ett annat jobb.
Vet du vad? Förklara det jag just hörde.
Nej. Släpp mig.
- Kom. - Släpp mig. Nej.
- Det där är ganska... - Betty!
Hur kan jag förklara? Jo...
Freddy? Vad är detta? Vad har hänt?
Det finns saker som verkar vettiga men saknar förklaring.
Just nu är jag nåt
av en kärlekens apostel, min kära Bertha.
Nej, Freddy.
Grattis, verkligen. Seriöst.
Kom hit. Grattis.
Okej.
Nej.
Nej. Ni är för närgångna.
Nej, jag vill ärligt talat säga,
trots att jag inte kommer att ha på mig nån av dessa outfits,
är du mycket begåvad. Förstår du?
Fortsätt jobba hårt.
Och var försiktig med vilka du umgås med.
Se mig i ögonen. Kom igen.
Fortsätt jobba så här, så kommer du att gå långt, okej?
Betty!
Det är Freddy.
- Freddy? - Ja!
Hur förklarar jag det här?
Det är respektlöst mot samhället.
- Förklara det. - Nej.
- Förklara! - Herr Mora!
- Kom hit. - Herr Mora.
Och vi samlar in pengarna, okej?
Du tar hand om det.
Det är ett löfte. Vi får se.
Överraskning!
Hej, du kom.
- Mitt schema fick en lucka. - Coolt.
Fast det är synd att du missade modeshowen.
Nej. Jag tittade på allt härifrån.
Jaså?
Och? Tyckte du om den?
HOB.
Nej, vänta. Säg inget.
Helt otrolig, baby!
- Äntligen! - Grattis!
Det blev riktigt fint.
Kom. Jag ska presentera dig för alla.
- Ja. - Allihop!
Jag presenterar den unika Mila Mendoza.
- Äntligen! - Vacker!
- Hur är läget? Kolla. - Jag älskar den.
Vad sägs om den där?
- Använde du tyget till slut? - Ja.
De blev alla vackra. Imponerande.
- Vad tycker du? - De är spektakulära.
Jag vill bara att han ska säga sanningen.
Betty.
Herr Mendoza.
Nej. Ge mig inte en blåtira till. Jag ska gå.
Nej då. Det behövs inte.
Jag var inte mig själv. Förlåt.
- Jag går. - Ursäkta mig.
Tack, Esteban.
Jag är så ledsen.
- Vad är du ledsen för? Att du är sen? - Hade önskat det.
Önskar det.
Allt skulle vara enklare.
Det är dags att du vet sanningen.
Jag har gjort många saker
som har satt oss i stor knipa.
För ett par år sedan gick affärerna dåligt.
Du vet du mycket väl.
Ända upp hit.
De stora butikerna vann slaget.
Jag behövde kapitalisera på nåt sätt.
Jag investerade alla resurser vi hade.
I ett flygbolag.
Avtalet
var perfekt.
Det var ett perfekt avtal. En total framgång.
Under pandemin var alla plan på marken.
Vi gick i konkurs.
För att ta hand om allt, betala bankskulder,
investera i flygbolaget,
så sålde jag Ecomodas lagerlokaler.
Jag började hyra dem istället.
För att hyra dem
fick jag skuldsätta oss...
...och slutade betala de anställdas sociala avgifter ett tag.
Men jag skulle återbetala allt, för det var ett bra avtal.
Och i det ögonblicket tredubblades dollarn.
Jag har gjort allt i min makt, Beatriz.
Jag kunde inte fixa det.
Jag är jätteledsen.
Jag förstår inte.
Hur kunde du försumma de anställda som gav sina liv för Ecomoda?
Du hittar alltid ett nytt sätt att såra mig.
Varje gång sårar du mig mer.
Betty.
Den här gången betalar ingen mig.
Jag svär vid allt som är heligt att jag ska lösa allt,
varje sak som jag gjorde fel.
Jag ska börja med att anmäla mig.
Betty La Fea, The Story Continues
Undertexter: Tatjana Majerle
Kreativ ledare: Sanna Greneby