‫מה? מה קרה, ביאטריס אורורה?‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא מוצאת את הנעל השנייה שלי.‬
‫הנעל.‬
‫תיזהרי, יפה שלי. גונבים כאן הכול.‬
‫איפה היא?‬
‫הזמן שלך נגמר.‬
‫קסיקה, רק עוד פעם אחת. עוד קצת.‬
‫אתה יודע, הנשיא שלי הוא חיה רעה.‬
‫כן.‬
‫כמה מביך.‬
‫אנחנו מתנהגים כמו בני נוער כשהעולם מתמוטט בחוץ.‬
‫"אקומודה" פושטת רגל,‬
‫צריך לשלם לעובדים את הזכויות הסוציאליות.‬
‫יש לנו המון בעיות.‬
‫ביאטריס, אל תדאגי.‬
‫כשאצא מכאן, אחפש את מר פסקואל.‬
‫את מי?‬
‫את מר פסקואל. מריו קלדרון הכיר בינינו כדי לסגור את עסקת המחסנים.‬
‫כמובן, איש הקשר של מריו קלדרון. לא מפתיע בכלל.‬
- ‫- אני זזה. - לא.‬
‫לא, ביאטריס, תירגעי, בבקשה.‬
‫איך אתה מצליח לעשות כאן עסקים,‬
‫ולסוהרים אין בעיה עם זה?‬
‫אתה יודע למה מכנים אותי קסיקה הצ'יף?‬
‫כי אני יכול להעלים כל אינדיאני.‬
‫להעלים?‬
‫אולי תישארי איתי קצת? בבקשה?‬
- ‫- אני הולכת. - בטי.‬
- ‫- לא מעניין אותי. - בטי.‬
- ‫- הנשיאה. - סוהר.‬
- ‫- ביאטריס אורורה. - סוהר, פתח את הדלת לגברת.‬
‫תודה.‬
‫הנעל שלי. איפה הנעל שלי?‬
- ‫- קדימה. - מה בוער?‬
- ‫- למה לקחת לי את הנעל? - בבקשה.‬
- ‫- רגע. לא, תעזוב אותי. - בשביל מה זה טוב?‬
‫אל תתפוס אותי ככה. אני בסדר.‬
- ‫- אני באמת בסדר, אדוני. - רואים.‬
‫תקשיב.‬
‫אוכל לתת לך כסף, ותוכל לקנות לי נעל.‬
‫גברת צעירה, את נשארת כאן הלילה.‬
‫בואו איתי, בבקשה.‬
- ‫- מרטינס, קדימה. - תודה, מילה. נהדר.‬
‫משחק נהדר.‬
- ‫- ניסיון יפה. קדימה. - אני יכולה ללכת לבד.‬
‫איפה המכונית?‬
- ‫- המכונית. איפה המכונית? - במגרש לכלי רכב מוחרמים.‬
- ‫- קדימה. - ככה קוראים לחניה כאן?‬
‫כן, אז מה?‬
‫שם מוזר למגרש חניה, לא?‬
‫גברתי הנשיאה, תמיד הערצתי אותך.‬
‫הערצתי אותך מאוד.‬
‫חזרתך לשלטון היא חגיגה,‬
‫כי העולם הזה הרבה יותר טוב כשהוא בידי נשים.‬
‫זה הרגע שבו נשים צריכות להשמיע את קולן.‬
‫אתה יודע מה, גוטיירס?‬
‫בעבר, גברים כמוך לא נתנו לנו אפילו לדבר.‬
‫סלח לי.‬
‫יש שם גם מיטה?‬
‫בוודאי. החבילה כוללת הכול, גברתי.‬
‫מצטערת, אבל פספסת את הרכבת.‬
‫מה?‬
‫בטי המכוערת, הסיפור נמשך‬
‫השיער שלך.‬
‫ככה אני אוהבת אותו.‬
‫טוב, אני מניחה שאת גם אוהבת ללבוש את החולצה ככה.‬
‫אל תדאגי לגבי הנעל שלך, כי אם אמצא אותה,‬
‫אשאיר אותה בשמחה בקבלה של "אקומודה".‬
‫דלת.‬
‫קסיקה, לשירותך.‬
- ‫- ביי. - להתראות, לכלוכית.‬
‫גברתי הנשיאה.‬
‫קסיקה, מאחר שאתה מטפל בכל העסקים כאן,‬
‫יש סיכוי שאוכל לקבל טלפון חכם?‬
‫לא אמרת שאין לך כסף?‬
‫על איזה סכום אנחנו מדברים?‬
- ‫- ערב טוב. - אחזור אלייך, מותק. רגע, רגע.‬
‫ערב טוב, גברת פטריסיה. סלחי לי.‬
‫הבנות של מר פצ'יטו השאירו לך כמה דברים.‬
‫מה הבגדים שלי עושים פה?‬
‫מה הדברים שלי עושים פה?‬
‫תוכל להסביר מה קורה, מר לואיס?‬
‫ובכן, בנותיו של מר פצ'יטו באו והשאירו הוראות‬
‫שאסור לך להיכנס לדירה,‬
‫והחליפו את המנעולים.‬
- ‫- נכון, פביאנצ'ו? - כן, אדוני.‬
‫אבל למה?‬
‫מנוולות.‬
‫מערכת משיבון קולי. נא להשאיר הודעה אחרי הצפצוף.‬
‫העדיפות שלך היא לעזור לעובדי "אקומודה"‬
‫לפני שתעזרי לאבי?‬
‫מושלם.‬
‫אז אני רוצה להבהיר לכולם שאם משהו יקרה לאבא שלי,‬
‫זה יהיה באשמתך.‬
‫אני לא מאמינה שאנחנו בכלא.‬
‫נראה שמשפחת מנדוסה אוהבת להסתבך‬
‫ולמצוא את עצמה בכלא.‬
‫קצת כבוד למשפחה שלי, ילדה חצופה.‬
‫תירגעו או שארגיע אתכן.‬
‫תיתנו לנו לישון, או שאלמד אתכן מה זה כבוד?‬
‫פטריסיה פרננדס נייד‬
- ‫- הלו? - מארסה.‬
‫תנחשי מה קרה לי.‬
‫שוב שכחתי את המפתחות לדירה שלי.‬
‫באמת?‬
‫את בטוחה שהבנות החורגות שלך‬
‫והחבר המנעולן שלהן לא עשו לך עוד תחבולה?‬
‫מארסה, איך את יכולה לחשוב דבר כזה?‬
‫חוץ מזה, סתם התקשרתי אלייך במקרה, וניצלתי את המצב הזה,‬
‫כדי שנוכל לבלות קצת זמן ביחד, כדי שנוכל להתעדכן.‬
‫פטריסיה, את יודעת שקמילה גרה כאן איתי.‬
‫אין לי חדר פנוי.‬
‫מארסה.‬
‫אז מה? אני רק מבקשת‬
‫לישון על הספה, זה הכול.‬
‫די עם הדרמה, פטריסיה.‬
‫תמצאי מישהו אחר ותעדכני אותי. ביי.‬
‫יופי, נכנסת לכלא בלילה. יש לך קשרים.‬
‫כן.‬
‫יש לי קשרים, ואני רואה שגם לך.‬
‫ביקור התייחדות ביומך הראשון.‬
‫ואו.‬
‫אתה זריז מאוד.‬
‫הייתי צריך לדבר עם בטי על בתי.‬
‫דיברנו על "אקומודה" ועל כל הבלגן שהשארתי אחריי.‬
‫כן, זה מה שחשבתי. בין הסדינים?‬
‫לא, ארמנדו. לא.‬
‫אתה עושה הכול לא נכון.‬
‫איך יכולת להסגיר את עצמך בלי לספר לי?‬
- ‫- אני לא מבינה את זה. - לא היית נותנת לי,‬
‫ואני צריך לקחת אחריות על המעשים שלי‬
‫ולכפר על הבעיות שגרמתי.‬
‫טוב.‬
‫הכוונות שלך נהדרות, אבל האסטרטגיה שלך לא עובדת,‬
‫כי לא תוכל לעשות כלום כשאתה כלוא כאן.‬
‫כן, חשבתי על זה הרבה, כי אני אפילו לא יכול לישון כאן.‬
‫בדיוק.‬
‫אם אתה רוצה לישון, תקשיב לי.‬
‫המצב הוא כזה, בסדר?‬
‫כרגע, יש לנו אפשרות לשלם את דמי הערבות שלך‬
‫כדי שתצא מהכלא ותמשיך בתהליך.‬
‫אוכל לעזור לך בזה.‬
- ‫- תודה. - יש לך מזל שאני לצידך,‬
‫כי האקסית שלך יכולה לבוא לביקור התייחדות,‬
‫אבל המסכנה יצאה בהבעה מלאת חרטה.‬
‫מסכנה.‬
‫בוא נהיה כנים, ארמנדו.‬
‫כרגע, אני האפשרות הכי טובה שלך.‬
‫זה מה שאת מקבלת, פטריסיה פרננדס, על כך שהיית אם חורגת גרועה.‬
‫תראו אותי, פצצה בלונדינית על רמה,‬
‫מתמודדת עם בעיה כזו.‬
‫זה היה מוגזם?‬
‫היה מוגזם לסיים סמסטר של לימודי ניהול פיננסים בסן מרינו?‬
‫לא היית אמורה לעבור דבר כזה, פטריסיה.‬
‫מה כתוב במסמכים האלה, גוטיירס?‬
‫טוב.‬
‫אני מניח שהם בתיקייה כלשהי, נכון?‬
‫יופי.‬
‫אני נכנס.‬
‫לא ייאמן. איזה מקום.‬
‫הוא לא נראה כמו משרד, אלא כמו דיר חזירים.‬
‫אבל למה אני מופתע?‬
‫הבלגן הזה משקף את הראש המבולבל‬
‫של גברת פטי.‬
‫רגע, רגע, גוטיירס. חכה.‬
‫אשים אותך על רמקול,‬
‫ותדבר בשקט, בבקשה.‬
‫עכשיו, תגיד לי, באיזו תיקייה?‬
‫כן, אדוני, זו תיקייה אדומה.‬
‫אל תגרום לי לחכות,‬
‫כי יש לי מידע חם מאוד בשבילך.‬
‫קדימה, תשפוך.‬
‫נחש מי באה לביקור התייחדות אצל הנשיא.‬
‫גוטיירס, אתה צריך לשפר‬
‫את החידות שלך.‬
‫מובן שזאת מאחו.‬
‫בטי.‬
‫הנשיאה באה.‬
‫לא.‬
‫היא חזרה למפלצת?‬
- ‫- אדוני. - גוטיירס, שקט.‬
‫תודה, זה לא יקרה שוב.‬
‫לא. נפתח דף חדש.‬
- ‫- זה לא יקרה שוב? - עד מחר.‬
‫מילה, לכל דבר יש מחיר.‬
‫לא. הם חייבים לספר לנו מי עשה לנו טובה,‬
‫הוציא אותנו מהחור הזה‬
‫והביא לנו נעליים מכוערות. נחזיר לו.‬
‫מילה, תגידי לו בעצמך. החבר שלך שם.‬
‫מהמם כמו תמיד.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫לא אתן למילה מנדוסה לישון בתחנת משטרה.‬
‫אל תדאגי, אין צורך להודות לי.‬
‫לא התכוונתי להודות לך.‬
‫אני לא צריכה שיצילו אותי, איגנסיו.‬
- ‫- נכון. - איך ידעת שאנחנו כאן?‬
‫לא ניתקת את השיחה, אז שמעתי הכול.‬
‫לא היה שום דבר. מה אמרת, גוטיירס?‬
‫אל תדאג, אדוני, אל תדאג.‬
‫גם מאחו באה לבקר אותו.‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫טוב.‬
‫אם כך, ארמנדו הישן חזר‬
‫ופתח כמה סניפים שעובדים בו זמנית.‬
‫אני רוצה לשמוע את הדיווח המלא.‬
‫מאחו הגיעה, יפה כמו תמיד, כן?‬
‫לקח להם הרבה זמן, ואני שמרתי על הדלת.‬
‫אדוני, זה סיפור מצחיק.‬
‫אתה צריך לשלוח עוד כסף. כאן זה לא הוליווד.‬
‫אתה מקסים, נחמד ואדיב,‬
‫אבל תן לי את מפתחות המכונית שלי,‬
‫כי אני במצב מושלם לנהוג.‬
- ‫- באמת? - כן.‬
- ‫- מצב מושלם? - כן.‬
‫שמתי לב.‬
- ‫- כרצונך. - תודה.‬
‫לא. תודה.‬
‫אני מעדיפה שהוא יסיע אותנו.‬
‫נהנינו מספיק היום, מילה.‬
- ‫- ורוניקה, אל תהיי... - בואי.‬
‫אני מחבב אותה. כן.‬
‫נוסעים? או שאת נשארת עם חברייך החדשים?‬
‫מה קרה?‬
‫מה זה היה? אין מצב.‬
‫פטי? זו את?‬
‫היי, ניקולאס. מה שלומך?‬
‫אני בסדר, פטי.‬
‫איזו הפתעה נעימה. נחמד שהתקשרת אליי בערב שכזה.‬
‫קרה משהו, פטי?‬
‫לא, כלום, אני ממש בסדר.‬
‫ממש, ממש בסדר. אני אומרת לך.‬
‫רציתי לספר לך שהמפגש המחודש שלנו‬
‫היה מאוד מיוחד, לפחות בשבילי.‬
‫כן, גם לדעתי הוא היה מדהים. נפלא.‬
‫כן, רק רציתי להגיד את זה,‬
‫ושהיה נהדר לראות אותך.‬
‫כשראיתי אותך כאן, במשרד,‬
‫התעוררו בי... רגשות.‬
‫ארמנדו.‬
‫אל תשכח שבכלא הזה‬
‫אחי דניאל נרצח בגללך ובגלל ביאטריס.‬
‫אם גורלך יהיה זהה, זה יהיה צדק אלוהי.‬
‫ארמנדו.‬
‫זה לא סיוט,‬
‫אבל אתה עדיין חייב לי על הרגע ההוא.‬
‫אני נשבע שאשלם על הכול. אל תדאג. תירגע.‬
‫אין לי ספק.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אני רואה שאתה אדם הגון.‬
- ‫- אני, הגון? - כן.‬
‫רק נותר לנו להחליט בינינו‬
‫איך נסגור חשבון, אתה ואני.‬
‫במקום הזה, כולם משלמים.‬
‫היה פעם אינדיאני שלא רצה לשלם,‬
‫והוא כבר לא כאן.‬
‫אשמח שניפגש. מתחשק לי לפגוש אותך עכשיו.‬
‫לא כאן, מן הסתם, במשרד. לא.‬
‫אסור להסתכן, ניקולאס.‬
‫עלינו להיפגש במקום אחר.‬
‫כן, בטח. נהדר, נפלא, מדהים.‬
‫על איזה מקום חשבת?‬
‫מה דעתך על... מלון?‬
‫נשמע לי כמו רעיון נהדר,‬
‫אבל מעולם לא הייתי במלון כזה, פטי.‬
‫באמת? לא, אני לא מאמינה.‬
‫זו יכולה להיות תוכנית‬
‫אלגנטית, על רמה.‬
‫נוחה.‬
‫מה אתה חושב?‬
‫לא, כמובן. אני מסכים בהחלט.‬
‫תגידי לי איפה, ואבוא.‬
‫תשלחי לי את המיקום, ואבוא מייד.‬
‫פטי, חכי רגע.‬
‫יש לי עוד שיחה. אל תנתקי.‬
‫תני לי רגע, דקה אחת.‬
‫הלו?‬
‫לא.‬
‫שלום, בטי. מה קורה?‬
‫אני צריכה שתבוא עכשיו לבית של אבי.‬
‫עניין של חיים או מוות.‬
‫באמת?‬
‫לאט, אני שיכורה.‬
‫הם יהרגו אותי.‬
‫מילה.‬
‫אף אחד לא צריך לדעת.‬
‫אתה צודק בהחלט.‬
‫זה יכול להיות הסוד הקטן שלנו.‬
‫אני אוהב סודות.‬
‫גם אני.‬
‫לא שאלתי איך שחררת אותנו מהכלא.‬
‫סיפרתי להורים שלך והם עזרו לי.‬
‫איגנסיו, בלי שטויות.‬
- ‫- כן. - אז אימא שלי...‬
‫למה התקשרת להורים שלי?‬
‫שיקרתי.‬
‫יש לי קשרים.‬
‫שמוק.‬
‫תירגעי.‬
‫זו הייתה בדיחה.‬
‫אני לא בטי של פעם, שנתנה לו להיכנס לה לראש.‬
‫בטי, אני מצטער, אבל את נראית לי אותו דבר.‬
‫בדיוק כמו שהיית כשפגשת אותו. נופלת לרגליו בקלות.‬
‫אני לא אחזור לארמנדו.‬
‫עליי להתמקד במילה ובפיצויי העובדים.‬
‫אין לי זמן לתסבוכת נוספת.‬
‫בטי, תקשיבי,‬
‫את אולי חושבת כך, אבל הלב הוא איבר רגיש וערמומי.‬
‫בני אדם חיים בדואליות.‬
‫גוף ונפש.‬
‫סדום ועמורה.‬
‫הבשר חלש, בטי. הבשר חלש.‬
‫כן, אדוני, חלש מאוד, והשטן מרושע.‬
‫תשמע, מרמיטה עלובה שכמוך,‬
‫אתה לא חושב שהגיע הזמן שתחזור הביתה‬
‫ותיתן לנו לנוח?‬
‫אל תדאג, הרמס. אני בדיוק הולך.‬
‫הקשבתי לסיפורים של בטי מהכלא,‬
‫והם היו מעניינים מאוד.‬
‫אז אנחנו פיטים.‬
‫סליחה?‬
‫הברזת לי.‬
‫הבנתי.‬
‫כן. את צודקת לחלוטין, אני מצטער,‬
‫אבל אני רוצה להבהיר שלא באתי‬
‫כי הייתי צריך לפתור בעיה,‬
‫לא כי יש לי חברה או קשר אחר.‬
‫עם זאת,‬
‫לך יש, נכון?‬
- ‫- לי? - כן.‬
‫ספר לי מי הוא, כי אני לא מכירה אותו.‬
‫ג'ף.‬
‫ג'ף?‬
‫איגנסיו.‬
‫ג'ף ואני לא בקשר כזה.‬
- ‫- לא? - לא.‬
‫חוץ מזה, אני מחבבת רק אדם אחד.‬
‫את מי?‬
‫את הבחור שהוציא אותי מהכלא.‬
‫המונית הגיעה.‬
‫ביי.‬
‫מילה.‬
‫מה?‬
‫מונה‬
‫ביי.‬
‫אבא, זו הייתה פגישת עבודה.‬
‫עבודה? אל תנסי לעבוד עליי.‬
‫ביקשת ממני להאיץ את ביטול הנישואים,‬
‫אפילו אם אצטרך לנסוע לוותיקן,‬
‫אבל תקשיבי למה שיש לי לומר.‬
‫לא ארשה לך להישאר נשואה לנוכל.‬
‫למה אתה שופט אחרים בחומרה רבה כל כך?‬
‫אתה אף פעם לא טועה?‬
‫אתה חושב שהיית בעל נהדר, נכון?‬
‫אבא, אתה צריך להבין משהו.‬
‫אני גרה כאן, בבית הזה,‬
‫אבל אני אישה עצמאית.‬
‫אני מחליטה על עצמי.‬
‫אם אזדקק לביטול מהאפיפיור,‬
‫אשיג אותו בעצמי.‬
‫תודה על הכול, אבל בבקשה,‬
‫אני יכולה להחליט בעצמי.‬
‫אני לא צריכה שתחליט בשמי.‬
‫להתראות מחר.‬
‫תראה מה זה.‬
‫מזל שקמיליטה היא יציבה ושקולה,‬
‫כי ההורים שלה...‬
- ‫- את שיכורה? - הייתי.‬
‫הייתי שיכורה,‬
‫אבל עכשיו כבר לא.‬
‫זה לא מצחיק, קמילה. את מסריחה.‬
- ‫- איפה המכונית שלי? - מה?‬
‫היא...‬
- ‫- היא הוחרמה. - מה?‬
‫לא, טוב...‬
‫היא בחצר שלך, בחניה שלך.‬
‫אלוהים.‬
‫נהגת הביתה בגילופין?‬
- ‫- פגעתי בך. - איפה היית, קמילה?‬
‫מארסה, רק נסעתי עם כמה חברים, זה הכול.‬
‫אבא שלך בכלא,‬
‫ואת יוצאת לנסיעה עם חברה?‬
‫התקשרתי אלייך אלף פעם.‬
‫סוללת הנייד שלי נגמרה.‬
‫לא.‬
‫מארסה, את נשמעת כמו אימא שלי.‬
‫בטי, תורידי את הטונים.‬
‫אני מבינה.‬
‫אני מבינה למה אבא שלי לא התחתן איתך.‬
‫להיות הבת שלך היה יכול להיות ממש לא קל.‬
‫אין לך מושג מה את אומרת.‬
‫אני, סינדי קליקסטה,‬
‫נשיאת האיגוד המקצועי של "אקומודה",‬
‫לא ארשה לחברה הזו להמשיך לנצל את עובדיה,‬
‫למשל, רמיסת הזכויות הסוציאליות שלהם, ריגול אחריהם,‬
‫או, למשל, מכירת מחסני החברה סתם ככה.‬
‫כי, חברים, אם לא נפעל,‬
‫האוליגרכים הכרישים האלה‬
‫ימכרו בקרוב את הבניין הזה בעודנו בתוכו,‬
‫בלי לחשוב פעמיים.‬
‫מר הוגו, סלח לי. למה הם מכרו את המחסנים?‬
‫כן, למי הם מכרו אותם?‬
‫חכו ותראו.‬
‫תיזהרו על תפוחי האדמה. הם מרגישים את האהבה.‬
‫לא, בבקשה, אני צריך שתפרקו את כל המשאיות‬
‫ותמלאו את השאר,‬
‫כי אנחנו מספקים סחורה לכל המרכולים בצפון.‬
‫תראו מי בא, האחד והיחיד...‬
‫לא, רגע, סליחה. לפני שאני לוחץ את ידך,‬
‫אני רוצה להראות לך משהו שידהים אותך.‬
‫בוא נראה.‬
‫שים לב לתפוד הזה.‬
‫יש לו יותר משתי עיניים. אתה יודע מה זה אומר?‬
- ‫- לא. - שהיבול הבא יהיה... תראה.‬
- ‫- יפהפה. - ברכותיי.‬
‫ואני מקווה שאתה עוקב אחר סוגיית "אקומודה".‬
‫כמובן.‬
‫כמו תפוחי האדמה שלך, המצב טוב מתמיד.‬
- ‫- אז מה נעשה? - אז מה נעשה?‬
‫נאחד כוחות.‬
‫כי, חברים, אנחנו הידיים העובדות.‬
‫אנחנו כוח העבודה של "אקומודה".‬
‫בלעדינו אין להם כלום.‬
‫לכן, או שנאחד כוחות, או שנשקע.‬
‫ואני אומרת את זה בתור סינדי קליקסטה, אישה שמגינה על החלשים.‬
‫טוב, תודה.‬
‫אתה יודע שאני לא מלבין כסף לאף אחד.‬
‫לא, פסקואל, בוא הנה.‬
‫זה ביטוי מכוער.‬
- ‫- איזה, מלבין כספים? - כן.‬
‫אנחנו לא כאלה. אנחנו שותפים.‬
‫בוא נודה באמת.‬
‫אני חתמתי לך ערבות על קניית המחסנים,‬
‫ואתה השקעת בהם את המוח ואת הכסף שלך.‬
- ‫- כן. - אבל כפי שאתה רואה,‬
‫אני עדיין לא רגוע, מן הסתם.‬
‫אני מחכה שתקיים את ההבטחה שלך.‬
‫קודם כול, התאגיד.‬
- ‫- דבר שני... - מה קורה כאן?‬
‫שאראה את כל הדוגמניות צועדות מולי על המסלול‬
‫בתחתונים.‬
‫לא, תירגע, לחוץ אחד. זה יקרה ממש בקרוב.‬
‫אני רק צריך שתמשיך למכור תפוחי אדמה ולחסוך כסף,‬
‫כי בקרוב תהיה בעל מניות ב"אקומודה",‬
‫וכל הדוגמניות האלה יפסיקו לקרוא לך מוכר תפודים.‬
‫הן יקראו לך "אבא'לה".‬
‫שני הכינויים נשמעים לי זהים.‬
‫טוב.‬
‫אני יודע שאתם סובלים,‬
‫כי אתם סופגים כל כך הרבה דיכוי מהאוליגרכים האלה.‬
- ‫- בסדר. - מה?‬
‫סלח לי, מר הוגו, אסור לתת לשנאה לסחוף אותנו.‬
‫אסור לנו לפעול מתוך כעס.‬
‫נכון.‬
‫מר הוגו, חייב להיות פתרון.‬
‫אולי לא צריך להיות דרמטי כל כך, סוף העולם לא הגיע.‬
‫לא, לא. סוף העולם דווקא כן הגיע. יודעים למה?‬
‫כי אנחנו עמוק בבוץ.‬
‫ואפרופו בוץ,‬
‫אפילו הנשיאה שלנו, "אני חולם חלום רע על ג'יני",‬
‫לא תוציא אותנו ממנו.‬
‫יודעים למה?‬
‫כי גם לה לא אכפת מאיתנו.‬
‫לא, אדוני. רק רגע, אל תאמינו לו.‬
‫אל תמעיט בערכה.‬
‫תזכור מה היא עשתה בעבר.‬
‫היא כבר הצילה פעם את החברה הזו.‬
‫חוץ מזה, היא לא הבעיה.‬
‫אלא מר ארמנדו, לכאורה, והקשר ביניהם נגמר.‬
‫אני רוצה לומר לכם...‬
‫הוגיטו, איפה המצלמות?‬
‫שם, שם ושם.‬
‫אז תתקרבו אליי.‬
‫תתקרבו.‬
‫תדעו לכם שהם חולקים מיטה.‬
‫חולקים סדינים...‬
- ‫- מה? - הם חולקים כריות.‬
‫שחורדינית, תפסיקי להפיץ שקרים על בטי, בסדר?‬
‫כן, ברצינות.‬
‫תשתקי, ג'ירפה. זה לא קשור אלייך.‬
‫שמעתי ממקור אמין‬
‫שהם חלקו מיטה אתמול בלילה, בתא הכלא שלו.‬
‫אז עצרו את הנוכל ההוא?‬
‫איך היה בכלא אתמול בערב?‬
‫אתמול בערב? לא.‬
‫בסדר, כי הייתי צריכה ללכת לבקר אותו‬
‫כדי לקבל מידע, כדי להבין מה המצב, כדי...‬
‫קרה משהו?‬
- ‫- לא. - כן.‬
‫כן או לא?‬
- ‫- כן. - לא, לא.‬
‫מה קרה?‬
‫ארמנדו הבטיח לי‬
‫שהוא לא פרץ למחשבי החברה,‬
‫ואמר לי שוב שהמחסנים של "אקומודה" נמכרו לתאגיד.‬
‫מה?‬
‫אתם מאוד תמימים אם אתם ממשיכים לסמוך על בטי,‬
‫כי היא משתפת פעולה עם ארמנדו מנדוסה.‬
‫כאן היא מתנהגת אליו בצורה אחת ואומרת לו,‬
‫"התרחקתי ממך, אין לי שום קשר אליך",‬
‫אבל היא מיהרה לבקר אותו בכלא.‬
‫בטי, ספרי לו, ספרי לו כבר.‬
‫מה?‬
‫על הבחור שהוא ניהל איתו משא ומתן.‬
‫זה.‬
‫בחור בשם פסקואל.‬
‫הוא מוכר או מגדל תפוחי אדמה.‬
‫זה מוזר, הוא איש הקשר של מריו.‬
‫כמובן. אנחנו חייבים לדבר איתו מיד.‬
‫עם ארמנדו?‬
- ‫- עם מריו. - עם מריו.‬
‫כמובן. כן.‬
‫הוא ייקח אותנו למוכר תפוחי האדמה.‬
‫בואו נלך.‬
- ‫- זו קנאה. - למה קנאה?‬
‫אתם חושבים שאני רוצה להישלח לכלא ו...‬
‫היא הגיעה.‬
‫הנה היא.‬
- ‫- בוקר טוב. - בוקר טוב.‬
‫איזו הפתעה.‬
‫בוקר טוב, גברתי.‬
‫אני רוצה שתדעו שאתם תקבלו את הזכויות הסוציאליות שלכם.‬
‫כן, בטי, אנחנו יודעים.‬
‫אבל מה עשית בנדון? צריכה עזרה? מה אנחנו יכולים לעשות?‬
‫אנחנו עובדים על זה, ואני מבקש מכם‬
‫לא לראות בזה סיבה לבהלה, בסדר?‬
‫בסדר, אדוני. אל תדאג.‬
‫אני מצטערת מעומק ליבי על מה שארמנדו עשה.‬
‫על מה שארמנדו עשה מתי? אתמול בלילה?‬
‫הוא היה כל כך גרוע?‬
‫מסכן, אימפוטנט.‬
‫שמעתם ממריו קלדרון?‬
‫הוא עוד לא הגיע.‬
‫גם הוא ייראה רע אם הוא יהיה באיגוד.‬
- ‫- איגוד? - כן.‬
‫אציג את עצמי.‬
‫אני סינדי קליקסטה, והיום הוא נבט,‬
‫היום נולד האיגוד המקצועי של "אקומודה".‬
‫אז תתכונן,‬
‫כי עומדת להיות כאן שביתה רצינית.‬
‫ארמנדו מנדוסה, המכונה "פיצויים",‬
‫אני רוצה לומר לך שאני מאוד עצוב,‬
‫מיוסר ומדוכדך‬
‫בגלל כל מה שקרה עם הזכויות הסוציאליות ב"אקומודה",‬
‫אבל זה לא פוטר אותי מתפקידי כמלאך שלך.‬
‫המחויבות הזו היא לא ניתנת לביטול...‬
- ‫- פרדי. - ...לא ניתנת להעברה...‬
- ‫- פרדי. - ...ולא ניתנת לשינוי.‬
- ‫- פרדי. - מה?‬
- ‫- זה לא יעבוד. - תירגע.‬
‫מעתה והלאה, אני אהיה המטפל הרוחני החדש שלכם.‬
‫מה דעתכם שנתחיל בניהול כעסים?‬
‫לשם כך, עלינו לנשום.‬
‫תנו לזה לזרום.‬
‫אני אוהב את הטיפול הזה.‬
‫הוא מדבר אליי.‬
‫איזה טיפול טוב.‬
‫טוב מאוד.‬
‫בראבו. טוב מאוד.‬
‫ועוד לא התחלנו אפילו.‬
‫מי הבא בתור?‬
‫הבחור עם השפם, או החתיך?‬
- ‫- החתיך. - החתיך.‬
‫סליחה, קסיקה היקר.‬
‫נחפזתי קצת עם ניהול הכעסים.‬
‫אולי נתחיל במשהו פשוט יותר, אצילי יותר?‬
‫טיפול באהבה.‬
- ‫- אהבה. - טוב מאוד.‬
‫איך אתה יכול לחשוב על טיפול באהבה? בחייך, אחי.‬
‫מה לעשות? תגיד לי מה לעשות.‬
‫תגיד לי מה לעשות.‬
‫תן לאנשים להחליט.‬
‫אנחנו באמת צריכים אהבה במקום הזה, לא?‬
‫עם הקיץ הנוראי הזה,‬
‫לפחות אחד מאיתנו קיבל קצת, נכון?‬
‫ילד שובב.‬
‫ויש לו טעם מגוון למדי,‬
‫כי הייתה לו אישה ממש מכוערת, ואישה ממש יפה. לעזאזל.‬
‫תספר לנו. איך היה?‬
‫תספר לנו.‬
‫די לקשקש, ותעזוב לי את האוזניים!‬
‫תעזוב לו את האוזניים!‬
‫אל תצעק עליי, רק עשיתי את עבודתי.‬
‫אל תצעק עליו, לעזאזל!‬
‫אולי אתה הצ'יף או משהו כזה,‬
‫אבל לא אכפת לי.‬
‫החץ הזה שאתה מכוון עליי, אתה לא תירה אותו.‬
‫תן לי כמה ימים, חתיך,‬
‫ולא תרצה לשחרר את החנית שלי. שמעת?‬
‫בוא נעשה משהו כזה. בואו כולנו נירגע, בואו כולנו ננשום.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫בואו נעמוד בשורה, טוב?‬
‫אני לא יודעת איך הם יודעים מה קרה אמש עם ארמנדו.‬
‫ראית איך הם הסתכלו עליי? זה כל כך מביך.‬
‫זה מצב מוזר, כי...‬
‫מה אם...‬
‫ביאטריס, אני צריכה לדבר איתך.‬
‫סליחה, אני עסוקה.‬
‫לא אכפת לי מהחיים האישיים שלך.‬
‫את יכולה לשכב עם ארמנדו כמה שתרצי.‬
‫הרכילות על הכלא היא כל כך צהובה.‬
‫אני דואגת למילה.‬
‫היא ישנה אצלך בבית?‬
‫מילה? היא לא ישנה בבית שלי. היא גרה אצלך.‬
‫אני יודעת שהיא גרה אצלי, אבל אתמול בלילה היא באה,‬
‫התווכחנו, היא הייתה גסת רוח ועזבה.‬
‫אני מתקשרת אליה והיא לא עונה.‬
‫היא יצאה עם מישהו? מישהו חיכה לה?‬
- ‫- לא, היא הלכה לבד. - מוזר.‬
‫אל תבריז לי שוב.‬
‫שיחה נכנסת מבטי‬
‫כאן מתחילה השתקפות של אדם חדש‬
- ‫- איזה מהם? - כן, סאול גוטיירס.‬
‫אדוני הנשיא.‬
‫סאול גוטיירס. כן.‬
‫אנחנו נחכה לך כאן, אדוני הנשיא.‬
‫לך בראש מורם.‬
‫תודה לך.‬
‫אני נשבע שאחזיר לך על הכול.‬
‫על הכול.‬
- ‫- מובן שתחזיר. - אדוני הנשיא.‬
‫ואני יודעת איך.‬
‫אדוני הנשיא.‬
‫גברתי. גברתי היפה.‬
‫מושיעתי.‬
‫אדוני הנשיא!‬
‫בטי המכוערת, הסיפור נמשך‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬