Hva? Hva skjedde, Beatriz Aurora?
Hva skjedde?
Jeg finner ikke den andre skoen.
Skoen.
Forsiktig, søta. De stjeler alt her.
Hvor er den?
Tiden er ute.
Cacique, én gang til. Litt til.
Lederen min er en tiger.
Ja.
Så flaut.
Vi oppfører oss som tenåringer mens verden utenfor kollapser.
Ecomoda går konkurs.
Vi må betale de ansatte støtte.
Vi er i trøbbel.
Ikke bekymre deg.
Jeg leter etter Pascual når jeg er ute.
Hvem?
Mario Calderón presenterte meg for ham under lageravtalen.
Mario Calderóns kontakt. Ikke det minste overraskende.
- Jeg går. - Nei.
Nei, Beatriz, ro deg ned.
Hvordan klarer du å gjøre ting uten at vaktene
har et problem med det?
Vet du hvorfor de kaller meg Cacique?
Fordi jeg kan få alle urfolk til å forsvinne.
Forsvinne?
Kan du ikke bli hos meg en stund?
- Jeg drar. - Betty.
- Jeg bryr meg ikke om noe. - Betty.
- Frue. - Vakt.
- Beatriz Aurora. - Åpne døra for damen.
Takk.
Hvor er skoen min?
- Kom. - Hva haster sånn?
- Hvorfor må du ta skoen? - Gi deg.
- Vent. Nei. Slipp meg. - Hvorfor må du det?
Ikke ta tak i meg sånn. Det går bra.
- Det går bra. - Jeg ser det.
Hør her.
Jeg kan gi deg penger, og du kan kjøpe en sko til meg.
Dere får ikke dra herfra i kveld.
Bli med meg.
- Martinez, kom. - Takk, Mila. Ypperlig.
Ypperlig skuespill.
- Bra spilt. Kom igjen. - Jeg kan gå selv.
Hvor er bilen?
- Hvor er bilen? - Den er tauet bort.
- Kom igjen. - Er det det de kaller parkering?
Ja. Hørt på maken.
Merkelig navn på parkering.
Jeg har alltid vært en stor fan.
Jeg beundrer deg veldig.
Bra at du har fått makten,
for verden er bedre i kvinners hender.
Det er nå kvinner må heve stemmen.
Vet du hva saken er, Gutiérrez?
Før lot ikke menn som deg oss snakke.
Unnskyld meg.
Er det en seng der inne også?
Så klart. Pakken inkluderer alt.
Synd at du ikke rakk flyet.
Hva er det?
Håret ditt.
Jeg liker det sånn.
Du liker vel å bruke skjorten sånn også.
Ikke tenk på skoen din. Om jeg finner den,
legger jeg den i resepsjonen på Ecomoda.
Dør.
Cacique, til tjeneste.
- Ha det. - Ha det, Askepott.
Frue.
Cacique, siden du tar deg av alle forretningene her,
kan jeg få en smarttelefon?
Manglet du ikke penger?
Hvor mye snakker vi om?
- God kveld. - Jeg ringer tilbake. Vent.
God kveld, Patricia. Unnskyld meg.
Pachitos døtre la igjen noe til deg.
Hva gjør klærne mine her?
Hva gjør tingene mine her?
Kan du forklare hva som skjer, Luis?
Pachitos døtre kom med instrukser
om at du ikke får gå inn,
og de byttet lås på leiligheten.
- Ikke sant, Fabiancho? - Ja.
Men hvorfor?
Drittsekker.
Telefonsvarer. Legg igjen en beskjed etter pipetonen.
Så du prioriterer å hjelpe de ansatte i Ecomoda
før du hjelper pappa?
Perfekt.
Jeg vil at alle skal vite at om noe skjer med faren min,
er det din feil.
Utrolig at vi er i fengsel.
Dere Mendozaer elsker visst å havne i trøbbel
og ende opp i fengsel.
Vis litt respekt for familien min.
Ro deg ned, ellers roer jeg dere.
Får vi sove, eller skal jeg lære dere respekt?
PATRICIA FERNANDEZ MOBIL
- Hallo. - Marce.
Gjett hva som skjedde med meg.
Jeg glemte nøklene til leiligheten igjen.
Å?
Sikker på at det ikke var stedøtrene
og låsesmedvennen deres med knepene sine igjen?
Marce, hvordan kan du tro det?
Dessuten ringte jeg deg for å utnytte situasjonen
så vi kan være litt sammen og ta igjen det tapte.
Patricia, du vet at Camila bor hos meg.
Har ikke plass.
Marce.
Jeg ber bare om
en sofa.
Kutt ut dramaet, Patricia.
Finn en annen og si fra. Ciao.
Bra. Du havnet i fengsel om kvelden. Du har forbindelser.
Ja.
Jeg har forbindelser, og jeg ser at du har dine.
Ekteskapelig visitt den første dagen.
Jøss.
Så kjapt.
Måtte snakke med Betty om datteren min.
Jeg måtte snakke om Ecomoda og rotet jeg etterlot meg ute.
Tenker meg det. I senga?
Nei, Armando.
Du gjør alt feil.
Hvorfor meldte du deg uten å si det til meg?
- Jeg skjønner ikke. - Du ville ikke latt meg.
Og jeg må ta ansvar for
problemene og gjøre opp.
Greit.
Du har gode hensikter, men strategien din funker ikke,
for du kan ikke gjøre noe når du er låst inne her.
Jeg har tenkt mye på det, for jeg får ikke engang sove her.
Det er derfor.
Om du vil sove igjen, hør på meg.
Situasjonen er som følger.
Akkurat nå har vi mulighet til å betale kausjon,
få deg ut av fengsel og fortsette prosessen.
Jeg kan hjelpe deg.
- Takk. - Du er heldig som har meg.
Eksen din gir deg kanskje en ekteskapelig visitt,
men stakkaren kom ut med et brutalt angrende blikk.
Stakkars.
La oss være ærlige.
Akkurat nå er jeg din beste mulighet.
Det er det du får for å ikke være en god stemor, Patricia Fernandez.
Se på meg. En blond sexbombe med klasse
som har dette problemet.
Var det for mye?
Var det for mye å gjøre ferdig økonomisemesteret i San Marino?
Så du ikke måtte oppleve dette, Patricia.
Hva står i papirene, Gutiérrez?
Greit.
Jeg tenker meg at det er i en mappe eller noe sånt.
Bra.
Jeg går inn.
Jøssenavn. Se på stedet.
Det ligner mer på en svinesti enn et kontor.
Men hvorfor er jeg så sjokkert?
Rotet speiler rotehodet
til Pati.
Vent, Gutiérrez.
Jeg setter deg på høyttaler.
Snakk lavt, er du snill.
Hvilken mappe er den i?
Ja. Det er en rød mappe.
Ikke la meg vente,
for det jeg har å si, er bra.
Spytt ut, da.
Gjett hvem som var på ekteskapelig visitt.
Gutiérrez, jeg tror du må forbedre
gåtene dine.
Det var så klart Majo.
Betty.
Lederen kom.
Nei.
Går hun tilbake til monsteret?
- Du. - Gutiérrez, stille.
Takk. Det skal ikke skje igjen.
Nei. Blanke ark.
- Skjer det ikke igjen? - Ikke før i morgen.
Mila, ingenting er gratis her i livet.
Nei. De må si hvem som gjorde oss tjenesten
med å få oss ut
og gi oss disse stygge skoene.
Mila, si det selv. Kjæresten din er her.
Nydelig, som alltid.
Hva gjør du her?
Jeg lar ikke Mila Mendoza være på politistasjonen om natten.
Slapp av. Du trenger ikke takke meg.
Jeg skulle ikke det.
Jeg trengte ikke å reddes, Ignacio.
- Nei vel. - Hvordan visste du at vi var her?
Du la ikke på, så jeg hørte alt.
Det var ingenting. Hva sa du, Gutiérrez?
Ikke bekymre deg.
Majo besøkte ham også.
Hørt på maken.
Greit.
Vi har den gamle Armando igjen,
med flere jern i ilden.
Jeg vil ha full rapport.
Tenk det. Majo kom, like vakker som alltid.
De brukte lang tid, og jeg sto vakt.
Historien er morsom.
Du må sende mer penger. Dette er ikke Hollywood.
For en kjekk kar, så hyggelig og snill,
men gi meg bilnøklene mine,
for jeg kan godt kjøre.
- Å? - Ja.
- Godt? - Ja.
Det ser jeg.
- Som du vil. - Takk.
Nei. Takk.
Jeg vil heller at han skal kjøre.
Nok moro for i dag, Mila.
- Verónica, ikke vær... - Kom igjen.
Jeg liker henne.
Skal vi dra, eller blir du her hos dine nye venner?
Hva skjedde?
Hva var det? Nei.
Pati? Er det deg?
Hei, Nicolás. Hvordan går det?
Bra, Pati.
For en fin overraskelse. Hyggelig kveld du ringer på.
Er det noe i veien?
Ingenting. Jeg har det kjempebra.
Superbra.
Jeg ville si til deg at gjenforeningen vår
var veldig spesiell, i alle fall for meg.
Ja. Jeg syntes også det var fantastisk. Herlig.
Ja. Jeg ville bare si det,
og at jeg syntes det var fint å se deg.
Å se deg her på kontoret
fikk meg til å føle ting.
Armando.
Ikke glem at i dette fengselet
ble broren min Daniel drept på grunn av deg og Beatriz.
Det er guddommelig rettferd om det samme skjer med deg.
Armando.
Ikke et mareritt,
men du skylder meg for det øyeblikket.
Jeg skal betale for alt. Slapp av.
Jeg tviler ikke på det.
Nei.
Jeg ser at du er anstendig.
- Jeg? Anstendig? - Ja.
Det eneste problemet er at vi må bli enige
om hvordan vi skal gjøre opp.
Alle betaler her.
En gang var det en som ikke ville betale.
Han er ikke her lenger.
Jeg vil gjerne treffe deg. Skulle ønske det var nå.
Ikke her, så klart. På kontoret. Nei.
Vi kan ikke ta sjanser, Nicolás.
Vi må møtes et annet sted.
Ja. Flott, herlig, fantastisk.
Hva har du i tankene?
Hva med et hotell?
Det er en god idé,
men jeg har aldri vært på et sånt sted, Pati.
Å? Jeg kan ikke tro det.
Det kan være en plan
som er elegant.
Et komfortabelt et.
Hva sier du?
Ja, jeg er helt enig.
Si hvor det er, så drar jeg.
Send stedet, så er jeg der straks.
Pati, vent litt.
Jeg får en telefon. Bli der.
Gi meg et øyeblikk.
Hallo?
Nei.
Hallo, Betty. Hva skjer?
Du må komme til huset til faren min.
Gjelder liv eller død.
Å?
Senk farten. Jeg er full.
De kommer til å drepe meg.
Mila.
Ingen trenger å finne det ut.
Du har helt rett.
Det kan være vår lille hemmelighet.
Jeg elsker hemmeligheter.
Jeg også.
Jeg spurte ikke hvordan du fikk oss ut av fengsel.
Jeg sa det til foreldrene dine, og de hjalp meg.
Ikke lek med meg.
- Ja. - Så moren min...
Hvorfor ringte du foreldrene mine?
Jeg lyver.
Jeg har forbindelser.
Drittsekk.
Slapp av.
Det var en spøk.
Jeg er ikke den samme Betty som lot ham påvirke meg.
Betty, beklager, men du ser lik ut for meg.
Den samme som da du møtte ham. Du faller lett.
Jeg går ikke tilbake til Armando.
Jeg må konsentrere meg om Mila, om å betale de ansatte.
Jeg kan ikke havne i mer rot.
Betty, hør her.
Det er det vi tror, men hjertet er følsomt og svikefullt.
Mennesker lever i dobbelhet.
Kropp og sjel.
Sodoma og Gomorra.
Kjødet er svakt, Betty.
Ja, veldig svakt, og djevelen er slem.
Ditt sprø murmeldyr.
Er det ikke på tide at du drar hjem
og lar oss hvile?
Slapp av. Jeg skulle til å gå.
Jeg hørte på Bettys historier fra fengsel,
som jeg synes er interessante.
Så vi er skuls.
Unnskyld?
Du dukket ikke opp.
Det.
Ja. Du har helt rett. Beklager.
Men jeg vil få sagt at det var
fordi jeg måtte løse et problem,
ikke fordi jeg har kjæreste.
Men
du har en, ikke sant?
- Jeg? - Ja.
Presenter meg for ham.
Jeff.
Jeff?
Ignacio.
Det er ikke sånn.
- Nei? - Nei.
Dessuten liker jeg bare én person.
Hvem?
Han foran meg som nettopp fikk meg ut av fengsel.
Taxien min er her.
Ha det.
Mila.
Hva er det?
TAKSAMETER
Ciao.
Pappa, det var et jobbmøte.
Jobb? Ikke ta den.
Du tvinger meg til å fremskynde annulleringen av ekteskapet,
selv om jeg må reise til Vatikanet,
men hør på det jeg har å si.
Jeg lar deg ikke forbli gift med en kjeltring.
Hvorfor dømmer du andre så hardt?
Gjør du aldri feil?
Du tror du var en god ektemann, ikke sant?
Pappa, du må forstå én ting.
Jeg bor her i huset,
men jeg er en selvstendig kvinne.
Jeg klarer meg selv.
Om jeg trenger annullering fra paven,
får jeg det selv.
Takk for alt, men vær så snill.
Jeg kan bestemme selv.
Du trenger ikke bestemme for meg.
Vi sees i morgen.
Hørt på maken.
Bra at Camila er stabil og klar i hodet,
for med foreldrene hennes...
- Er du full? - Jeg var der.
Jeg var full.
Men ikke nå lenger.
Det er ikke morsomt, Camila. Du stinker.
- Hvor er bilen min? - Hva?
Den er...
- Den ble tauet. - Hva?
Nei, tja...
I hagen din, på parkeringsplassen.
Herregud.
Fyllekjørte du hjem?
- Jeg slår deg. - Hvor har du vært, Camila?
Marce, jeg kjørte bare rundt med noen venner.
Faren din er i fengsel,
og du drar på kjøretur med en venn?
Jeg ringte deg tusen ganger.
Mobilbatteriet døde.
Nei.
Marce, du høres ut som moren min.
Nei, Betty. Ro ned.
Jeg skjønner det.
Jeg skjønner hvorfor faren min ikke giftet seg med deg.
Det hadde vært vanskelig å være datteren din.
Du aner ikke hva du sier.
Jeg, Cindy Calixta,
leder for Ecomodas fagforening,
tillater ikke at misbruket fortsetter her i selskapet,
som for eksempel å være uten støtte, bli spionert på
eller at lagrene blir solgt uten videre.
Om vi ikke reagerer,
kommer de grådige oligarkene
snart til å selge huset med oss inni,
uten å tenke seg om.
Hugo, unnskyld meg. Hvorfor solgte de lagrene?
Ja. Hvem solgte de dem til?
Vent og se.
Forsiktig med poteten. Hun føler kjærligheten.
Nei, vær så snill. Du må laste av alle bilene
og fylle de andre,
for vi må forsyne alle supermarkedene i nord.
Se hvem det er. Den enestående...
Nei, vent. Unnskyld meg. Før jeg tar deg i hånden,
vil jeg vise deg noe som vil overvelde deg.
Skal vi se.
Se på denne poteten.
Den har mer enn to groer. Vet du hva det betyr?
- Nei. - At neste avling blir... Se.
- Vakker. - Gratulerer.
Jeg håper du følger med på Ecomoda-problemet.
Så klart.
Som potetene er alt bedre enn noensinne.
- Så hva gjør vi? - Hva gjør vi?
Vi slår oss sammen.
For vi er arbeiderne.
Vi er Ecomodas egentlige arbeidere.
De er ingenting uten oss.
Enten slår vi oss sammen, eller så synker vi.
Og jeg sier det, Cindy Calixta, en kvinne som forsvarer de undertrykte.
Takk.
Du vet at jeg ikke er noens frontmann.
Nei. Pascual, kom hit.
Det er et stygt ord.
- Hvilket? Frontmann? - Ja, det.
Vi er ikke det. Vi er partnere.
La oss kalle en spade en spade.
Jeg signerte for deg for å kjøpe de lagrene,
og du bidro med hjerne og penger.
- Ja. - Men når du ser meg her,
er jeg fortsatt nervøs.
Jeg venter på det du lovet.
Først og fremst selskapet...
- For det andre... - Hva skjer her?
Se alle de modellene på catwalken foran meg
i undertøyet.
Nei, ro deg ned. Det skjer veldig snart.
Du må bare fortsette å selge potetene dine og spare pengene,
for snart er du aksjonær i Ecomoda.
Og modellene kommer ikke til å kalle deg "potetselger",
men "kjære".
For meg går det ut på ett.
Greit.
Jeg vet at dere lider.
All undertrykkelsen dere har måttet tåle fra oligarkene.
- Greit. - Hva?
Unnskyld, Hugo, men la oss ikke rives med av hat.
Bitterheten gir aldri gode råd.
Enig.
Hugo, det må finnes en løsning.
Jeg vet ikke, men la oss ikke være så apokalyptiske.
Nei. Vi er apokalyptiske. Vet du hvorfor?
Fordi vi er i rennesteinen.
Og apropos det,
ikke engang lederen vår
får oss ut av dette.
Vet dere hvorfor?
Fordi hun heller ikke bryr seg om oss.
Nei. Vent. Ikke tro på ham.
Ikke mistro henne.
Husk at hun har en historie.
Hun har reddet selskapet før.
Dessuten er hun ikke problemet.
Det er Armando, og det er ikke noe mellom dem.
La meg si dere...
Huguito, hvor er kameraene?
Der, der og der.
Så kom nærmere.
Kom nærmere.
De deler samme teppe.
Samme sengetøy.
- Hva? - De deler pute.
Falske blondine, slutt å vitne falsk om Betty.
Ja, ærlig talt.
Hold kjeft, sjiraff. Det handler ikke om deg.
En pålitelig kilde sa
at de delte seng i går, i cellen hans.
Så de arresterte kjeltringen?
Fint i fengsel i går?
I går? Nei.
Bra, for jeg måtte besøke ham
for å få informasjon, for å få vite situasjonen...
Noe i veien?
- Nei. - Jo.
Ja eller nei?
- Ja. - Nei.
Hva er i veien?
Armando sverger på
at han ikke hacket datamaskinene.
Og han sa at Ecomodas lager ble solgt til et selskap.
Hva?
Dere er naive om dere fortsetter å stole på Betty,
for hun samarbeider med Armando Mendoza.
Hun er veldig: "Hei, vet du hva?
"Jeg drev vekk fra deg."
Men hun skynder seg å besøke ham.
Betty, si det til ham.
Hva?
Om mannen han forhandlet med.
Det.
En som heter Pascual.
Han er potetselger eller bonde.
Merkelig nok er han Mario Calderóns kontakt.
Så klart. Vi må snakke med ham straks.
Armando?
- Mario. - Mario.
Nei, så klart.
Han kan føre oss til potetselgeren.
Kom.
- Sånn misunnelse. - Misunnelse?
Tror du jeg vil i fengsel og...
Hun er her.
Der er hun.
- God morgen. - God morgen.
For en overraskelse.
God morgen.
Jeg vil dere skal vite at vi skal betale støtten deres.
Ja, Betty, vi vet det.
Men hva har du gjort? Trenger du hjelp? Hva kan vi gjøre?
Vi jobber med det, og jeg ber dere
ikke la dette skape panikk.
Greit. Slapp av.
Jeg er dypt lei meg for det Armando gjorde.
For det Armando gjorde når? I går kveld?
Var han så dårlig?
Stakkars. Impotens.
Hørt fra Mario Calderón?
Han har ikke kommet enda.
Det er også noe som tar seg dårlig ut med fagforeningen.
- Fagforeningen? - Ja.
Jeg presenterer meg.
Jeg er Cindy Calixta, og den spirer i dag.
I dag blir Ecomodas fagforening født.
Så gjør deg klar,
for det kommer en svær streik.
Armando Mendoza, også kjent som "Sluttpakker".
Jeg vil si at jeg er veldig lei meg,
pint og lei meg
for dette med Ecomodas støtte.
Men det fritar meg ikke fra rollen min som engelen din.
Forpliktelsen er urokkelig.
- Freddy... - Ikke-overførbar.
- Freddy. - Og foranderlig.
- Freddy. - Hva er det?
- Dette går ikke. - Slapp av.
Fra nå av er jeg din nye åndelige terapeut.
Skal vi begynne med sinnemestring?
Da må vi puste.
La det flyte.
Jeg liker denne terapien.
Nå snakker vi.
God terapi.
Veldig god.
Bravo. Veldig bra.
Og vi har ikke engang begynt.
Hvem er nestemann?
Barten eller Kjekken?
- Kjekken. - Kjekken.
Beklager, Cacique.
Jeg var litt rask med sinnemestringen.
Skal vi begynne med noe lettere? Mer edelt?
Kjærlighetsterapi.
- Kjærlighet. - Ja vel.
Hvordan kan du tenke på kjærlighetsterapi?
Hva skal jeg gjøre?
Si det.
La folket bestemme.
Vi trenger kjærlighet her, ikke sant?
Med denne fæle sommeren
fikk i det minste én av oss en smak.
Frekke gutt.
Og han har mangfoldig smak.
Han hadde en skikkelig stygg kvinne og en sexy en. Pokker.
Fortell. Hvordan gikk det?
Fortell.
Slutt med tullet og slipp ørene mine.
Slipp ørene hans.
Ikke kjeft. Jeg gjorde bare jobben min.
Ikke kjeft på ham.
Du er kanskje sjefen eller noe,
men jeg bryr meg ikke.
Du skyter ikke pilen du har for meg.
Gi meg noen dager, Kjekken,
så vil du ikke slippe spydet mitt.
Vi gjør følgende. Alle roer seg ned og puster.
Én, to, tre.
Vi stiller oss opp.
Vet ikke hvordan de visste hva som skjedde med Armando.
Så du måten de så på meg på? Så flaut.
Det er en merkelig situasjon, for...
Hva om...
Jeg må snakke med deg.
Beklager. Jeg er opptatt.
Jeg bryr meg ikke om privatlivet ditt.
Du kan ligge med Armando så mye du vil.
Fengselsgreia er smakløs.
Jeg er bekymret for Mila.
Sov hun hos deg?
Mila? Ikke hos meg. Hun bor hos deg.
Jeg vet det, men i går kveld kom hun
og vi kranglet. Hun var veldig frekk og dro.
Jeg har ringt henne, men hun svarer ikke.
Gikk hun ut med noen? Ventet noen på henne?
- Nei, hun dro alene. - Så rart.
Så du ikke svikter meg igjen.
BETTY ANROP
HER BEGYNNER EN NY MANNS REFLEKSJONER
- Hvilken? - Ja, Saúl Gutiérrez.
Leder.
Saúl Gutiérrez, ja.
Vi venter på deg her borte.
Opp med hodet.
Takk.
Jeg sverger å betale tilbake alt.
Alt.
- Klart det. - Leder.
Og jeg vet hvordan.
Leder.
Min vakre dame.
Frelseren min.
Hei.
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Impelluso