‫בטי.‬
- ‫- בואי, באתי לקחת אותך. - בוא נלך.‬
‫אני יודע שזה מאוד מסובך,‬
‫ושזה יחמיר, אבל את אישה חזקה.‬
‫אני יודע את זה.‬
‫את מסוגלת להתמודד עם כל דבר, ביאטריס פינסון סולנו.‬
- ‫- נכון? - לא יודעת.‬
‫כן.‬
‫טוב, ומאחר שאתם מתגרשים,‬
‫לא תזדקקו לביקור התייחדות.‬
‫מפקח‬
‫תיכנס, אדוני הנשיא.‬
‫ארמנדו.‬
‫אתה תיראה נפלא במדי אסיר.‬
‫בטח, כי יש עליהם פסים שחורים ולבנים,‬
‫וזה מתאים לאפור שבשערך.‬
‫אחר צהריים אפורים כנפיך ללא נוצות‬
‫הגשם האכזרי‬
‫ראשך ספוג מים‬
‫יהיה לך קשה מאוד, ארמנדו,‬
‫אז אני ממליץ שתגן על הכיסים שלך במשך היום,‬
‫ועל ה"חבילה" שלך בלילה.‬
‫עשית טעות, דרור‬
‫כל הכבוד. לעזאזל. שישלם על עוונותיו.‬
‫שישלם על כל העוול שעשה לאנשים המסכנים ההם,‬
‫לחברה שהוא גנב ממנה.‬
‫אני רוצה לראות אותו, אבל הרחק מהבת שלי ומהנכדה שלי.‬
‫איך אדם אחד יכול לאכזב את כולם?‬
‫כמה חבל, ארמנדו. ל"אקומודה", אבל בעיקר למילה.‬
‫אני מאוכזבת מכך שאתה אבא שלי.‬
‫אתה כבר לא אבארמנדו שלי.‬
‫אני מצטער. סליחה, אבל זו שערורייה.‬
‫לא נסבול דבר כזה ב"אקומודה".‬
‫זה מעולם לא קרה בעבר.‬
‫מתוקף סמכותי החדשה בחברה הזאת,‬
‫עלינו לכנס מייד ישיבת חירום.‬
- ‫- טוב, בסדר. - היי, פרדי.‬
‫דבר חלש, אנחנו לא בשוק.‬
‫מה חשבת לעצמך?‬
‫חוץ מזה, התקדמת‬
‫בקושי ס"מ אחד בשרשרת המזון, פרדי.‬
‫אתה צריך סמכות רבה יותר כדי לכנס ישיבה כזו.‬
‫אז דבר חלש.‬
‫לא, שחורדינית. אני לא מאמינה.‬
‫את מגוננת על החברים שלך?‬
‫למה את לא מגוננת על מר ארמנדו?‬
‫אני לעולם לא אגונן על אדם שנעצר על ידי המשטרה,‬
‫כי אנשים כאלה תמיד מסתירים משהו.‬
‫הרשי לי לתקן אותך בנחרצות, פטריצ'יטה של פצ'יטו.‬
‫ארמנדו לא נעצר, אלא הסגיר את עצמו,‬
‫וזה הבדל גדול שיבטיח לו עונש מופחת.‬
‫לא הבנתי. אם זו פגישה של "אקומודה",‬
‫ביאטריס, מה שני האנשים האלה עושים כאן?‬
‫כפי שכבר הסברתי, ניקולאס מורה הוא היועץ לנשיאה,‬
‫ומר אסטבן רואיס הוא עורך הדין החדש של החברה.‬
‫מה קרה למריה חוסה אריאגה?‬
‫היא התפטרה.‬
‫וזה היה לטובה.‬
‫אדם שמסייע בהסתרת סודות מלוכלכים‬
‫ובעל כוונות נסתרות, לא יזכה באמון שלי.‬
‫בסדר, אבל מה ארמנדו עשה שגרם לו להישלח למעצר?‬
‫הוא מואשם בניהול לא הוגן‬
‫בגין כשל מנהלי.‬
‫כמה זמן אתם יודעים על זה?‬
‫מאז תצוגת האופנה.‬
‫הוא סיפר לי הכול בעצמו.‬
‫בטי המכוערת, הסיפור נמשך‬
‫אף אחד לא נשלח לכלא על כך שהוא אדם טוב. שכחו מזה.‬
‫מה עם מריו קלדרון?‬
‫מריו קלדרון לא הגיע לעבודה.‬
‫הוא לא הראה את פניו. הוא בטח מעורב.‬
‫אני מסכים איתך לגמרי, פטריצ'יטה של פצ'יטו.‬
‫כן, אני אהיה לבד במשרד עכשיו,‬
‫אבל תאמינו לי, אני לא צוחק על ביש מזל של אחרים.‬
‫אבל אם ארמנדו בכלא,‬
‫זה בגלל מעשיו של מר קלדרון.‬
‫שערות לבנות לא צומחות ככה סתם.‬
‫אם לספרדים יש קלדרון דה לה ברקה,‬
‫לנו יש קלדרון תאב הבצע.‬
‫תוכל לחזור על זה, פרדי?‬
‫קלדרון ההוא, הפוליטיקאי שנתפס לפני יומיים.‬
‫הוא נוראי לדעתי.‬
‫עמיתי לעבודה, אם כבר הופעת פתאום,‬
‫אנחנו רוצים לשאול אותך שאלה, עמיתנו הנכבד.‬
‫למה הרשויות עצרו את ארמנדו, בהתחשב בכך שהוא כל כך מיומן,‬
‫ושהרשויות לחלוטין חסרות תועלת?‬
- ‫- תקשיב, פרדי. - כן.‬
‫אני לא בא הנה כדי לרכל, כדי לפטפט או כדי למצוא חברים.‬
‫אני בא כדי לעבוד. סלחו לי.‬
- ‫- רואות? - כן.‬
- ‫- אמרתי לכם. - זה ברור.‬
- ‫- הוא מסתיר משהו. - הוא לא אמר דבר.‬
‫אז כולם יודעים הכול, ואף אחד לא אומר כלום.‬
‫זה זלזול בבעלי המניות ובהנהלה.‬
‫ארמנדו עושה מה שבא לו מאחורי הגב שלנו.‬
- ‫- זה... - סלחו לי.‬
‫תוכלי בבקשה להסביר‬
‫למה גיליתי במסדרון שאבא שלי בכלא?‬
- ‫- נדבר אחר כך. - לא, גברתי.‬
‫לפחות שתהיה לך ההגינות להסתכל לי בעיניים‬
‫ולהסביר לי איך נתת להם להכניס את אבי לחור הזה,‬
‫ולא עשית כלום.‬
‫מילה, הוא הסגיר עצמו.‬
‫מה?‬
‫ומה הוא עשה?‬
‫זה מה שאני רוצה לדעת, אבל הנשיאה לא ממש הסבירה.‬
‫מערכת מענה קולי. נא להשאיר הודעה.‬
‫"מערכת מענה קולי. מעכשיו ייגבה מכם תשלום."‬
‫פרדי, ככל שאתה מתבגר, אתה נהיה טיפש יותר, נכון?‬
‫חשבת שייתנו לארמנדו להכניס את הנייד שלו לכלא?‬
‫פטריצ'יטה היקרה, רואים שאת לא מכירה את המערכת המשפטית במדינתנו.‬
‫בבתי הכלא שלנו, לאנשים ממשפחות עשירות‬
‫מותר להשתמש בשלושה טלפונים.‬
‫אוי, איזה מסכן.‬
‫בכל מקרה, עלינו להתארגן,‬
‫כי אנחנו צריכים ללכת לבקר אותו.‬
‫אנחנו צריכים להביא לו אוכל, כי האוכל שם בטח מחריד.‬
‫כן, כמו שאומרים,‬
‫"כשאתה בכלא, אתה מגלה מיהם חבריך האמיתיים."‬
‫כן, עלינו להיות אסירי תודה,‬
‫ויש לנו הרבה על מה להודות לארמנדו.‬
‫למה שנודה לפושע הזה?‬
‫כשתגלו על ההונאה שארמנדו ביצע,‬
‫לא תסתכלו עליי במבט התמים הזה.‬
‫סליחה.‬
‫מר הוגו, זו ישיבה פרטית.‬
‫פרטית?‬
‫אני אפלוש לפרטיות שלהם ברגע שאפרוט על מיתרי הקול שלי.‬
‫המצב מאוד מסובך.‬
‫עלינו להתמודד איתו בזהירות.‬
- ‫- כן, אבל כמה זמן? כי... - שלום.‬
‫נחמד שכולכם כאן. כך תוכלו להסביר לי‬
‫איך תשלמו לי את הזכויות הסוציאליות שמגיעות לי על פי חוק.‬
‫ואני אומר לכם כבר עכשיו‬
‫שלא אתן שהעתיד שלי יהיה בסכנה‬
‫בגלל גנב הצווארון הלבן, ארמנדו מנדוסה.‬
‫אני לא מבינה. איך זה קרה?‬
‫ארמנדו מעל בכספים המיועדים לעובדים?‬
‫ידעת את זה ולא עשית כלום?‬
- ‫- מה? - מה?‬
‫אני חייבת להפעיל את זה.‬
‫למה אתם לא נותנים לי...‬
‫בטי, אמרתי לך,‬
‫או שתשליטי סדר בחברה,‬
‫או שהיא תקרוס.‬
‫חיכיתי שארמנדו יפתור את הבעיות,‬
‫אבל אחרי שהוא סיפר לי הכול,‬
‫הבנתי כמה הבעיה חמורה.‬
‫אז ידעת! את שותפה לפשע.‬
‫לא, רק רגע. בטי גילתה רק עכשיו.‬
‫זו אחת הסיבות שהיא כינסה אותנו.‬
‫גם את צריכה להיות בכלא, ביאטריס.‬
- ‫- מארג'. - מה זאת אומרת?‬
‫אל תגידו לי שהמפלץ הצווח...‬
- ‫- לא, היא השתגעה. - ...יושב מאחורי הסורגים.‬
‫זה נהיה מעניין.‬
‫כן, באופן לא הוגן.‬
‫אני מקווה, מעומק ליבי, שמישהו יעשה משהו‬
‫כדי שאבי יוכל להשתחרר מהכלא עוד היום.‬
‫נראה שאני היחידה שמבינה את הסכנה‬
‫שאבא שלי נתון בה.‬
‫אבא שלי עלול להיפגע ממש בכל רגע.‬
- ‫- נכון, זה המצב. - בעזרת האל.‬
- ‫- ארמנדו יהיה בסדר. - איך את יודעת?‬
‫את הכנסת את אחי לכלא, והוא נרצח, זוכרת?‬
‫אוי, מארג'!‬
‫לא אתן לארמנדו לחמוק מעונש,‬
‫כי אני מכיר אותו.‬
‫אפילו בכלא הוא לא ישלם על כל הנזק שהוא עשה לנו.‬
‫אתם תיתנו לי את הזכויות שמגיעות לי.‬
‫אני לא מסכים למצוא את עצמי בעתיד‬
‫באיזה רחוב מטונף‬
‫בגלל פשעיו של ארמנדו.‬
‫תיזהר, לומברדי, אל תתעסק עם אבא שלי.‬
‫בבקשה, בואו נירגע כולנו.‬
‫אני לא אירגע, יפיוף.‬
‫למרבה המזל, עורך הדין של בטי רגוע.‬
‫כן, הוא נהדר בשבילה.‬
- ‫- בשביל מי? - בשביל הישיבה הזאת.‬
‫אתה, טיפשון יפה תואר,‬
‫תעשה משהו או תגיד משהו.‬
‫אל תשב כמו אחת מבובות הראווה בסדנה שלי.‬
‫אתה יודע מה, לומברדי?‬
‫לדבר ולעשות מהכול הצגה זה הסגנון שלך.‬
‫הסגנון שלי הוא לעבוד בשקט, כפי שאמרת, כמו בובה.‬
‫חוץ מזה, רק התחלתי לעבוד כאן,‬
‫אבל אתה מהווה מכשול כבר הרבה שנים.‬
‫האם היה לך העונג להכיר אותי?‬
‫לא. לא צריך להיות גאון כדי לראות שאין לך מקום כאן.‬
‫טוב, בסדר, גבר.‬
‫לא אבזבז את זמני על מעצב שעבר זמנו.‬
‫אז תסלחו לי.‬
‫האידיוט הזה לא יודע עם מי הוא מתעסק.‬
‫בבקשה, קצת כבוד.‬
‫עדשות המגע שלי...‬
‫זהירות, אדוני. הן נפלו לי.‬
- ‫- בזהירות. תודה. - הסרט.‬
- ‫- כי... - כן, מסרתי אותם.‬
‫מה שחשוב כאן זה אבארמנדו שלי, נכון?‬
‫אני רגועה, בכל מקרה,‬
‫כי אני יודעת שברגע שדמי הערבות יופקדו, הוא ישתחרר.‬
- ‫- זה יקרה, נכון? - לא, לא.‬
‫למען האמת, לא נוכל לדבר על דמי הערבות,‬
‫כיוון שארמנדו הסגיר את עצמו, וזה דבר טוב.‬
‫נהדר, מושלם.‬
‫אז למה אנחנו מחכים?‬
‫מילס, תביני, אביך נמצא במקום הראוי לו.‬
‫כרגע, "אקומודה" לא יכולה לשלם את דמי הערבות.‬
‫הם צריכים קודם כול לשלם לכל העובדים.‬
‫אני אגיד לך משהו,‬
‫יש לי חברים קרובים, קרובים מאוד...‬
‫די, הוגו, אנחנו לא צריכים לשמוע על החיים הפרטיים שלך.‬
‫עורכי דין, ניקולאס.‬
‫אם יש אדם שעושה את תפקידו כהלכה, זה עורך דין גיי.‬
‫אז אם לא תשלמו לי, אני אישבר‬
‫ואגיד לחבריי לתבוע את "אקומודה",‬
‫וכולכם תגמרו ברחוב.‬
‫הוגו צודק.‬
‫כספי העובדים של "אקומודה" תלויים באוויר.‬
‫מה הוא אומר? אני רוצה...‬
- ‫- כספי ההפרשה של כולם בסכנה. - מה?‬
- ‫- מה? - אוי, פרדי!‬
‫לכן העדיפות היא לתת דין וחשבון לעובדים שלנו,‬
‫שיהיה להם שקט נפשי.‬
- ‫- סליחה, ביאטריס? - פרדי, קום.‬
‫העדיפות שלך היא לעזור לעובדי "אקומודה"‬
‫לפני שתעזרי לאבי?‬
‫תמיד עזרתי לאבא שלך.‬
‫יש דברים שאת לא יודעת, מילה.‬
‫איך מתקדם המאזן, ביאטריס?‬
‫ביאטריס, תישבעי לי בכל היקר לך‬
‫שתיתני לי מאזן נקי.‬
‫אני צריך שתישבעי לי.‬
‫בסדר. מושלם.‬
‫אז אני רוצה להבהיר לכולם שאם משהו יקרה לאבא שלי,‬
‫זה יהיה באשמתך.‬
‫מר קלדרון אשם יותר ממך וממני גם יחד.‬
‫גוטיירס, בבקשה.‬
‫אנחנו צריכים שקלדרון יהיה ב"אקומודה", לא כאן.‬
‫הוא לא יועיל לנו בכלא.‬
‫אתה חייב להבין משהו. אתה לא צריך לחשוב על עצמך.‬
‫אתה צריך לחשוב עלינו, על כל מה שעשית.‬
‫לקבל אחריות על אישומיך, על חטאיך,‬
‫כמו שאני עושה כשאני מראה את פניי בכלא.‬
‫כן, אדוני הנשיא, ואני מעריך את זה מאוד,‬
‫אבל למה לא הצלת אותי?‬
‫כי, גוטיירס, אתה שקוע בזה עד צוואר.‬
‫העברת מסמכים, ראית דברים, אתה יודע הכול.‬
‫חוץ מזה, עם העבר הפלילי שלך...‬
‫איזה עבר פלילי?‬
‫תפסיק.‬
‫אל תישבר, פחדן.‬
‫אני צריך שתהיה חזק בכלא, גוטיירס.‬
‫כן, אדוני.‬
- ‫- שתהיה יציב. - כן, אדוני.‬
- ‫- שתהיה אמיץ. - כן, אדוני.‬
‫אני נשבע לך, גוטיירס, שאוציא אותך מכאן, בסדר?‬
‫אני מקווה...‬
‫אני מקווה, אדוני הנשיא,‬
‫שלא נצא מכאן כגופות,‬
‫כמו מר ולנסיה.‬
‫זה לא יקרה, אבל עליך לבטוח בי.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אני החבר היחידי שלך בכלא, בסדר?‬
‫תפסתי אותו בניסיון בריחה.‬
- ‫- אשאיר אותו לכן. - אל תדבר שטויות.‬
‫לא ברחתי, אני...‬
‫מה? הכנת את קו ההגנה שלך?‬
- ‫- ובכן... - דבר כבר.‬
‫בטי, את יודעת טוב מאוד מה קרה.‬
‫הפסקתי להיפגש עם ארמנדו לפני שנים רבות.‬
‫למעשה, לא הזמנתם אותי לחתונה שלכם, נכון?‬
‫בכל אופן, חזרתי ביום ההולדת של בתך, זוכרת?‬
‫ראיתי את שתיכן.‬
‫אבל ארמנדו ואני התרחקנו.‬
‫הוא כבר לא סומך עליי.‬
‫אם אתן לא מאמינות לי,‬
‫אולי תבקרו אותו ותשאלו אותו אישית?‬
‫לא ייאמן. אתה חסר בושה כמו שתמיד היית.‬
‫אם מישהו אשם בכל הבעיות של "אקומודה",‬
‫זה אתה ורעיונותיך המגוחכים.‬
‫בטי, ארמנדו הוא לא מלאך.‬
‫ארמנדו אחראי לזה,‬
‫אבל אתה היית בוגדני ושקרן.‬
‫הורדה‬
‫והוא הלך והסגיר את עצמו, ג'ף.‬
‫מרצונו החופשי.‬
‫ואימא שלי לא שמה קצוץ על מה שיקרה לו.‬
‫לא, ואני בטוחה‬
‫שאף אחד מהם לא חשב על הדבר החשוב ביותר. עליי.‬
‫מלכתי, כשאני מרגיש כך, אני מעצב.‬
‫הופך את האנרגיה הזו לאמנות. בואי נעצב.‬
‫לא?‬
‫אני רוצה לראות אותך מאושרת. אני רוצה לראות אותך מוארת.‬
‫אני רוצה שתהיי כמו תמיד.‬
‫לקחתי את העיצובים האלה,‬
‫כי אני רוצה שנעשה כמה מדידות וניצור את ההדפס הזה.‬
‫אהבת?‬
- ‫- כן. - בואי נעשה את זה.‬
- ‫- אתה כל כך צודק. - כן.‬
- ‫- טוב. - בואי נראה...‬
‫אפשר לחבר את המחשב שלי בכבל לאאידה שלך?‬
- ‫- רק תפעיל את הבלוטות'. - בסדר, הוא פועל.‬
‫מצלמת המחשב של ג'ף‬
‫ג'ף, איך יש לך תמיד מצב רוח טוב?‬
‫מלכתי, לומדים את זה בדרך הקשה.‬
‫לומדים להימנע מהלקאות עצמיות מיותרות, לומדים לא להתרגז,‬
‫כי באנו לעולם הזה כדי להיות מאושרים.‬
‫נכון?‬
‫הסדנה של הוגו‬
‫מוכנה לחיבור.‬
‫מותק...‬
‫טוב, בסדר.‬
- ‫- תיזהרי. - לעזאזל.‬
‫בוצע חיבור להתקן חיצוני.‬
‫מה?‬
‫זוז.‬
‫מצלמת המחשב של ג'ף‬
‫מה הכישוף הזה?‬
‫אזהרה!‬
‫אוי!‬
‫אאידה היא החברה של צ'אקי.‬
‫בחייך, ג'ף.‬
‫שמי אאידה...‬
‫נוזקה‬
‫...ואני מצייתת אך ורק למשתמשת הקצה שלי, מילה.‬
‫מותק, שים לב.‬
‫תזהי את המכשיר שאליו את מחוברת.‬
‫אני לא יכולה לזהות אותו,‬
‫אבל ייתכן שמדובר בפריצה,‬
‫כלומר בניסיון שימוש ללא אישור‬
‫במצלמת המחשב.‬
‫בואי...‬
‫תכבה את זה, תתנתק.‬
‫מתנתקת...‬
‫איזה חרא.‬
‫אני יודע שכמה מכם מחכים לתוצאות הבדיקה שלי,‬
‫אז יש לי חדשות, והן לא טובות בכלל.‬
‫נראה שעוקבים אחרינו ב"אקומודה".‬
- ‫- לא ייאמן. - מה?‬
- ‫- למה? - זה הקש ששבר את גב הגמל.‬
- ‫- באמת, איגנסיו? - כן.‬
‫למה? כמה נורא.‬
‫בסדר, המהנדס‬
‫יסביר בדיוק מה קורה. בבקשה.‬
‫אם יורשה לי,‬
‫בדקנו את כל מערכת ההפעלה של "אקומודה",‬
‫וניתחנו את המערכת הדיגיטלית.‬
‫מחשבים נייחים, ניידים ומצלמות אבטחה נפרצו.‬
‫זה אומר שמישהו צותת לכל אחד מכם.‬
- ‫- לא. - למה?‬
- ‫- אין מצב. - לא ייאמן.‬
‫לא, איגנסיו, כמה רשלני מצידך,‬
‫כי אאידה שלי כבר הודיעה לי‬
‫שפרצו למחשב של ג'ף.‬
‫השתמשו במצלמה שלו.‬
‫נדפקנו לגמרי,‬
‫כי לא רק שאנחנו חסרי הגנה וזכויות סוציאליות,‬
‫עכשיו גם מרגלים אחרינו?‬
‫די, הוגיטו, תירגע.‬
‫אם איגנסיו גילה את כל זה,‬
‫זה אומר שהוא בטח מחליף את המערכת, נכון?‬
‫זה אך מתבקש.‬
‫כמובן, פטריסיה.‬
‫אסור שזה יקרה בחברה הזאת.‬
- ‫- לא. - זה אומר שמישהו‬
‫קיבל גישה למידע סודי כל הזמן הזה.‬
‫אתם מבינים כמה זה חמור?‬
- ‫- חמור מאוד. - רגע.‬
‫"כל הזמן הזה". ממתי?‬
‫מר מהנדס, אם הבנתי נכון,‬
‫זה אומר שיש קובץ שבו הכול כבר מתועד? הכול?‬
‫קבלה, קומה שנייה‬
‫הסדנה של הוגו‬
‫המשרד של פטריסיה‬
‫קבלה, קומה שנייה‬
‫מצלמת המחשב של ברטה‬
‫הסדנה של הוגו‬
‫לא. מה אנחנו עושים?‬
‫אבל למה לא?‬
‫קבלה, קומה שנייה‬
‫מצלמת המחשב של ברטה‬
‫קבלה, קומה שנייה‬
‫הכי חשוב לגלות מי מרגל אחרינו.‬
‫מי היה מרוויח מכל זה?‬
‫מי זה כבר יכול להיות, ילד טיפשון? ארמנדו.‬
- ‫- אתה לא מבין שנוח לו... - אבא שלי?‬
‫לפקוח עלינו עין‬
‫כדי שלא נגלה את כל הפשעים שלו?‬
‫לא, אדוני.‬
‫אין לך זכות להפנות אצבע מאשימה ללא ראיות.‬
‫חוץ מזה, לומברדי, זו לא שיטת הפעולה של ארמנדי.‬
‫הוא לא היה עושה דבר כזה.‬
‫הוא לא היה עושה דבר כזה?‬
‫הוא לא מסוגל, מבחינה כלכלית.‬
‫אני מסכים עם עמיתי-חברי, מר מריו.‬
‫ארמנדו אינו כזה.‬
‫אולי יש חבר כלשהו, אני לא יודע, שצובע את שערו האפור‬
‫ונועץ לו סכין בגב.‬
‫לא, מה זה?‬
‫ציד המכשפות כבר החל.‬
‫פרדי סטיוארט, תפסיק להיות כזה חנפן.‬
‫סליחה?‬
‫אתה לא רואה שאתה סתם חיית המחמד של ארמנדו?‬
‫קצת כבוד, בבקשה.‬
‫לא סתם, חיית מחמד ללא זכויות סוציאליות,‬
‫ואתה מגן עליו?‬
‫הוגו לומברדי, תפסיק ללכלך עליו.‬
‫אבארמנדו חף מפשע.‬
- ‫- ממש חף מפשע. - נכון, ביאטריס?‬
‫מילס, אבא שלך הסגיר את עצמו, בסדר?‬
‫בטי, אם את רוצה, אביא לך משהו לאכול.‬
- ‫- רוצה משהו? - לא, אני לא רוצה כלום.‬
‫אני רק רוצה שזה יהיה שקר.‬
‫כן, פשוט...‬
‫זה מגוחך. זה מסובך, זה מגוחך.‬
‫מה נעשה?‬
‫אני לא מאמינה שזה קורה...‬
‫תמיד הגנתי על ארמנדו, ואתם יודעים את זה,‬
‫אבל הפריצה למחשבים היא חוצפה ברמה אחרת לגמרי.‬
‫עדיין לא ידוע אם הוא אשם בזה.‬
‫איזו עוד הוכחה את צריכה, ביאטריס?‬
‫ולפני שתחשבי על עוד מחווה גדולה,‬
‫ובהתחשב בכך שניקולאס כאן,‬
‫אני רוצה להזהיר אותך‬
‫ש"אקומודה" לא תשלם את דמי הערבות.‬
‫אל תדאגי, מרסלה.‬
‫גם אם היינו רוצים, את יודעת היטב‬
‫שלחברה אין כסף לדמי הערבות או לשום דבר אחר.‬
‫יופי, נהדר.‬
‫אבל את לא תיכנסי לחוב בשם החברה כדי לשלם את דמי הערבות.‬
‫חוץ מזה, בדיוק כמוך, ארמנדו, סמנכ"ל הכספים‬
‫תמיד חומק מעונש.‬
‫קרואלה מרסלה צודקת.‬
‫ארמנדו תמיד נוחת על הרגליים.‬
‫איך לא, כשאת זאת שתופסת אותו בכל פעם?‬
‫לעזאזל, היא התאבדה. לא!‬
‫הצילו!‬
- ‫- גברתי, את בסדר? - פרדי.‬
‫כן, אל תדאג, פרדי. רק החלקתי. כל אחד עלול להחליק.‬
‫בטח, אני מבין שהמצב ב"אקומודה" חמור,‬
‫אבל לא ברמה שאת צריכה להתאבד ככה.‬
‫אתה שותה כאן אלכוהול?‬
‫לא. כשראיתי אותך נופלת, אמרתי לעצמי,‬
‫"אחטא את כפות הרגליים שלה באלכוהול."‬
‫לא, אין צורך. תודה, פרדי.‬
- ‫- יופי. - טוב, לילה טוב.‬
‫ומה את עשית כאן?‬
‫לא, בדקתי אם מילה כאן.‬
‫טוב, נתראה מחר, פרדי.‬
‫אעשה סיבוב אחרון ואודיע לך.‬
‫בסדר, תיזהר. תודה.‬
‫אני עדיין לא מבינה‬
‫למה אתה לא רוצה להיות נשיא "אקומודה".‬
‫זה הזמן הנכון.‬
‫ביאטריס מינתה לסמנכ"ל כספים‬
‫אדם שגנב מהעובדים שלו.‬
‫כן, אני יודע, מארסה, זה נורא, אבל עלינו להיות מחושבים יותר.‬
‫אני חושב שזה לא הזמן הנכון,‬
‫כי אם ההר מתקרב, זה אומר שהוא מתמוטט, את מבינה?‬
- ‫- ומתי יהיה הזמן הנכון? - טוב...‬
‫כשביאטריס וארמנדו ידרדרו את "אקומודה" לפשיטת רגל?‬
‫כשהחברה לא תהיה קיימת? זה לא יועיל לי.‬
‫טוב, תני לי להסביר.‬
‫ארמנדו סיפר הכול לפרקליט המחוז, נכון?‬
‫זה אומר שהרשויות יסתובבו במשרדי החברה בזמן הקרוב,‬
‫ואנחנו לא רוצים להיקלע לעין הסערה, מארסה.‬
‫אנחנו צריכים לחכות עוד קצת, טוב?‬
‫תקשיבי...‬
‫את סומכת עליי?‬
‫לחלוטין.‬
‫אז תני לי לטפל בזה בשיקול דעת, בסדר?‬
‫אל תדאגי.‬
‫חוכמה וסבלנות הולכות יד ביד.‬
‫את יודעת מה אני הכי אוהב בך?‬
‫שאת יודעת להקשיב לגבר.‬
‫אשת סודי היקרה והמקומרת,‬
‫באתי שוב כדי לספר לך דברים.‬
‫אנחנו עומדים לאבד את הזכויות הסוציאליות שלנו,‬
‫את הפיצויים, את כספי הפנסיה,‬
‫את הבונוסים שלי.‬
‫בואי הנה.‬
‫מאחר שאת יודעת הכול, ומה שאת לא יודעת, את ממציאה,‬
‫תגידי לי משהו.‬
‫את יודעת איפה אאורה מריה שלי?‬
‫אני לא מוצאת את אאורה מריה במסד הנתונים. מצטערת.‬
‫לא היה לי קל לבוא, אבל הייתי חייבת.‬
‫לעוה"ד החדש של "אקומודה" יש קשרים,‬
‫והוא השיג לי אישור לבוא בשעה כזאת.‬
‫עורך דין חדש?‬
‫עורך הדין החדש של "אקומודה"?‬
‫לקחת את הבחור הזה לעבוד בחברה, ביאטריס?‬
‫כן, העסקתי את אסטבן.‬
‫אנחנו צריכים עורך דין שידאג לאינטרסים של העובדים שלנו,‬
‫שיעזור לנו לפתור את כל הבעיות המשפטיות שלנו.‬
‫מה דעתך על המקום הזה?‬
‫יש לי קשרים גם כאן, איכשהו,‬
‫וזה היה הדבר היחיד שיכולתי לעשות כדי שניפגש.‬
‫שבי, בואי נדבר.‬
‫אני לא אשקר לך.‬
‫זו כנראה התקופה הכי קשה בחיים שלי,‬
‫אבל באת לכאן הערב כדי לדבר איתי,‬
‫וזה מנחם אותי.‬
‫לא באתי לבקר אותך, ארמנדו.‬
‫באתי כי אני צריכה תשובות.‬
‫מה עוד יכול לקרות, ורוניקה?‬
‫אלוהים, על איזו קארמה רעה אני משלמת?‬
‫תירגעי, איזו דרמטית.‬
‫דרמטית?‬
‫יש לך אבא בכלא‬
‫שהוא עבריין, ואימא שלא עושה דבר בקשר לזה?‬
- ‫- לא. - לא.‬
- ‫- נכון? - לא, אבל תסתכלי קדימה.‬
‫הבריזו לך כמו אידיוטית במסעדה,‬
‫אחרי שהתייפייפת וישבת שם בהתרגשות?‬
- ‫- לא. - לא, ולא סיפרתי לך,‬
‫הלכתי היום ל"אקומודה", כולי רגועה, עסוקה בעניינים שלי,‬
- ‫- ומצאתי את זה שאסור לומר את שמו. - עיניים קדימה.‬
‫בסתלבט שלו, יושב לו שם כאילו כלום לא קרה.‬
‫קיוויתי, לפחות,‬
‫שהוא יצטער קצת, רק קצת.‬
- ‫- לגמרי. - אבל לא, הוא לא הצטער.‬
- ‫- את יודעת מה חסר לאיגנסיו? - מה את עושה?‬
‫חסרה לך אחריות רגשית.‬
‫לא.‬
‫מילה, תנתקי.‬
‫תני לי. מישהו צריך להעמיד אותו במקום.‬
- ‫- לא. - בטח שכן.‬
‫הלו?‬
‫ערב טוב, איגנסיו. מה שלומך? זו תהיה שיחה קצרה.‬
‫פשוט התקשרתי לשאול אותך,‬
‫מי לעזאזל אתה חושב שאתה?‬
‫יש לך חברה?‬
‫מילה, עוד רגע תהיה לנו תאונה!‬
‫מילה!‬
‫מילה, תעצרי!‬
‫לעזאזל.‬
‫לאן פרצתי?‬
‫על מה את מדברת, בטי?‬
‫לא עשיתי שום דבר כזה. את חייבת להאמין לי.‬
‫האמנתי בך עד עכשיו, ותראה מה קרה.‬
‫מי הבעלים החדשים של מחסני החברה?‬
‫אני לא יודע, תאגיד כלשהו.‬
‫תאגיד כמו "טרמודה"?‬
‫את רומזת שהקמתי תאגיד מקביל, כמו בעבר?‬
‫לא.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫אני לא מאמינה שמכרת את המחסנים של החברה שלך‬
‫בכזו קלות, כאילו לא אכפת לך.‬
‫זה לא היה בכזו קלות.‬
‫אולי לא שמת לב איפה אנחנו מנהלים את השיחה הזאת.‬
‫בכלא.‬
‫זה קורה כי אני מקבל אחריות‬
‫על כל הדברים הרעים שעשיתי בחיי.‬
‫אני מתנצל בפנייך ובפני מילה, ורוצה לתקן את המצב.‬
‫כמעט הרגת אותנו, אידיוטית.‬
- ‫- אנחנו בחיים! - אנחנו בחיים!‬
‫לחיים.‬
‫מילה, את שומעת אותי? איפה את?‬
- ‫- תפתחי את החלון. - כן, בסדר.‬
- ‫- ערב טוב, בנות. - ערב טוב, שוטר.‬
‫אפשר לראות את מסמכי הרכב?‬
- ‫- כן, כמובן. - בטח, כן.‬
- ‫- איפה הם? - אני לא יודעת.‬
‫נראה שהם לא אצלכן.‬
‫צאו מהרכב לבדיקה, בבקשה.‬
- ‫- מה אתה צריך לבדוק? - מרטינס, בדוק את הרכב, בבקשה.‬
‫אני בסדר, אני בסדר.‬
- ‫- ידיים למעלה. - בעדינות.‬
- ‫- תפשקי. - לא, זו חברה שלי.‬
‫תראה מה מצאתי, סמל.‬
- ‫- איזה יופי. - זה לא שלנו.‬
‫כלומר, טכנית זה שלנו,‬
‫אבל לא שתינו מהבקבוק הזה עכשיו.‬
‫טוב, אנחנו לוקחים אתכן‬
‫לבית המעצר הזמני הצפוני.‬
- ‫- לאן? - מרטינס, תאזוק אותן.‬
- ‫- לא. אזיקים? - לא, אדוני.‬
‫תני לי, בבקשה.‬
‫מה שלום מילה?‬
‫מיואשת.‬
‫היא רק רוצה להוציא אותך מכאן.‬
‫ואת?‬
‫אני רוצה את מה שטוב לה.‬
‫גם אם היא לא רוצה שום קשר איתי.‬
‫למה?‬
‫היא לא מוכנה לדבר איתי.‬
‫היא כועסת כי היא חושבת‬
‫שאשאיר אותך כאן, בכלא.‬
‫בטי, עשיתי דברים נוראיים,‬
‫ותאמיני לי, אני מתחרט מאוד על כך שסיכנתי אותך‬
‫ושהייתי כל כך חסר אחריות.‬
‫תודה שאמרת את זה.‬
‫אבל אל תדאג לי. זה לא משנה.‬
‫זה כן משנה, אכפת לי ממך.‬
‫ויהיה לי אכפת כל החיים שלי,‬
‫עד יומי האחרון.‬
‫אני לא אמורה לשבת איתך על המיטה הזו,‬
‫כאן, ולדבר איתך,‬
‫אבל אני גם לא רוצה שיקרה לך משהו רע.‬
‫כי את אוהבת אותי?‬
‫זו הסיבה.‬
‫את יודעת,‬
‫חבל שאני לא יכול לחזור אחורה בזמן.‬
‫הייתי מונע מזה לקרות.‬
‫תאמין לי, גם אני.‬
‫את הדבר הטוב ביותר שקרה לי.‬
‫הענקת לי משפחה, נתת לי הכול.‬
‫שמרת על "אקומודה".‬
‫לא הצלחתי להתגבר עלייך.‬
‫אני מצטער.‬
‫בטי המכוערת, הסיפור נמשך‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬