Здравей, скъпа.
Нося ти чай матча.
Добре съм. - Така изглежда.
Полицията иска да отидем в управлението по някое време.
Не искаш ли да си обуеш чорапи и обувки?
Добре, може и без чорапи.
Дори и да съм запалила къщата му нарочно,
няма да ме осъдят.
Недей да го казваш по този начин.
По-добре се упражнявай да казваш, че е станало случайно.
Нямам нужда да се упражнявам как да казвам истината.
Това ми хареса. Ако не го споменеш, аз ще го направя.
Ресала ли си косата си? - Да.
И отзад ли?
И така ми харесва. Добре изглежда.
Татко, пантофът ми се изплъзна под бюрото. Ще го ритнеш ли към мен?
Ето. - Благодаря.
Хайде да не се събуваме тук. Ето ви малко сметана.
Благодаря. - Знам как изглежда.
Особено защото ние с Арч сериозно се скарахме
и аз бях много ядосана.
Извинявайте. Само ви слушах, без да записвам.
Да видим. Мотив? Има.
Тя не трябва да се упражнява да казва истината.
Да го запиша ли? - Както и да е...
Взех книгата му "Война и мир" и я запалих.
Умишлено си изгорила първото ми издание на Толстой ли?
Да, точно така.
Английският превод на Клара Бел е единственият,
в който има втори епилог.
Гореше много добре.
Значи сте извършили палеж на книгата.
Не се казва така. - Казва се.
Не е вярно. - Вярно е и не го проверявам сега.
Трябва да проверя нещо. - Не е вярно.
Проверявам нещо друго.
Подпалих книгата, но къщата се запали случайно.
Точно така.
Арчи, не искаш ли да добавиш нещо,
което може да помогне на жена ти?
Щом Кейти казва, че е станало случайно, значи е така.
Това е. Случаят е приключен. - Недейте така.
Не ми казвайте как да си върша полицейската работа.
Аз не ви казвам как да си пишете книгите, нали?
Добре. - Но на ваше място щях да напиша,
че Рустър знае карате.
Може. - Щеше да е интересно.
Да се бие с лошите.
Панталонът ми.
Само той не е изгорял в пожара.
"Панталон". - Къде са кърпичките?
Господи! - Да.
Почти не се вижда.
Не бях сигурна дали ще ме подкрепиш, така че благодаря.
Да, няма проблем.
Аз още те обичам.
Супер.
Баща ти знае ли, че Съни...
...е забременяла?
Чудесен начин да се дистанцираш от това.
Не, разбира се. Достатъчно е унизително.
Не съм сигурен, че Съни ще задържи бебето.
Тя доста често си сменя мнението.
Нали ще ме държиш в течение? Обичам историите с неочакван край.
Защо ни го причини?
Може би исках да бъда с някого, който ме смята за страхотен.
Напоследък всичките ни разговори бяха за това, че трябва да се променя.
Знам, че имам недостатъци. Признавам го.
Всъщност самопознанието ми помогна да ти простя.
Вече съм ти простил, но сега въпросът е
дали ти ще можеш да ми простиш.
Чакай малко. Не разбрах.
Ти...
Ти си ми простил?
Да.
Кой не е откачал малко след раздяла?
И Кейти не е изключение. - Да, така е.
Едно момиче ме заряза на бала и напуснах гимназията.
Започнах да пътувам и следвах "Лимп Бизкит" навсякъде.
Така ли? - Да.
Познайте колко пъти са ме викали на сцената.
Седемнайсет.
Седемнайсет?
Познавате ли някого, когото са викали на сцената 17 пъти?
Това е много.
Викали са ме три пъти. - Кейти е много добро момиче.
Тъпанар! Имаш късмет, че не си е оставил пистолета тук.
Всъщност го оставих. Ще го взема.
Внимавайте! - Господи!
Пистолет на пода.
Никога не мога да го пъхна както трябва. Този път стана.
Само да ви кажа, че можете да кандидатствате за "Лъдлоу Ревю".
Приемаме стихотворения и разкази.
Нищо не е по-хубаво от това да видиш произведението си публикувано.
Първата ми публикувана творба още е на хладилника на баща ми,
до магнита на "Булдозите от Джорджия"
и номера на водопроводчика, който е мъртъв от шест години.
Моята творба няма да е на хладилника,
защото пиша за истинския живот,
а в истинския живот направо къртя.
Правя тройки.
Само момичета, по-възрастни мъже и жени.
Илай. - Какво?
Искаш ли да се чукаме? - Добре.
Имам астма. - Вземи си инхалатора.
Ева, стига вече.
Добре. Да се върнем към Емили Дикинсън.
Уолт, нося ти двойно еспресо в голяма чаша.
Благодаря.
Мисля, че любимата ни бариста си е подстригала сама бретона.
Не изглежда както трябва.
В момента Бевърли не ме интересува.
Разбрахме за нова екологична инициатива, и той...
Управителният съвет ми налага много сложна политика.
Искаш ли да се разходим, за да подишаш свеж въздух?
Не знам. Добро утро, декан Ригс. - Здравейте.
Професор Шепърд. Здравей, приятелю.
Кристъл, ще ми изпратиш ли досието на една студентка? Грейси Шоу.
Казва, че има синдром на дефицит на вниманието.
Според мен е мързелива и малко глупава.
Или наистина страда.
Нека всички я подкрепим.
Защо си му приятел?
Не сме близки. Държа го на разстояние.
Днес ще вечеряте заедно в 19:30 ч.
Благодаря ти, Кристъл.
Съжалявам. - Здравей, Уолт.
Може ли да поговорим?
Здравей. Как си?
Добре. - Супер. Как спа?
Как спах ли? - Да.
Ще тръгвам. - Добре.
Може ли да те питам нещо? - Да. С какво да помогна?
Става дума за Кейти.
Давай. Само не ме питай как съм спал. Беше ужасно.
Какъв е проблемът с нея? - Няма никакъв проблем.
Стига. Определено усетих сексуално напрежение.
Помислих, че сме в Латинска Америка.
Знам, че си джентълмен и не разказваш за целувките си.
Не сме се целували.
Ти си искал, а тя е отказала?
Тя е искала, а ти си отказал.
Как позна? - По изражението на лицето ти.
Кажи ми клюката, а после ще продължим с твоя проблем.
Не. Дойдох, защото искам да съм сигурен, че няма да уволниш Кейти.
Не мога да обещая, защото тя изгори историческа сграда на университета.
Станало е случайно.
И е ударила преподавател в участъка.
Това беше умишлено.
Виж, харесвам Кейти,
но работата ми е да пазя тази институция
и ми е много трудно в момента.
Но имам добра новина.
Кейти подаде оставка.
Не е вярно.
МОЛЯ ДА ПРИЕМЕТЕ ОСТАВКАТА МИ.
Много голям шрифт.
Преди да предприемеш нещо, позволи ми да говоря с нея.
Моля те като приятел.
Приятелите си споделят тайни, Грег.
Така ли?
Добре.
Мисля, че Дилън ме смята за очарователен.
Това се казва новина, Грег. - Не е никаква новина.
Привет, мамо!
Какво е станало с окото и панталона ти?
Забавна история. Както си вървях по "Стоун Хил" и паднах.
Много е смешно. - Да.
Получих съобщението ти. Добре ли си? - Да. Нали ти казах, че съм бременна?
Никой не ми разбира шегите.
Виж, знам, че това е много важно решение.
И каквото и да решиш... - Ще го задържа.
Чудесно.
Знам, че има милион причини да не раждам това бебе.
Трябваше да отида на "Бърнинг Мен". - Щеше да ти хареса.
Колкото и да убеждавам себе си, че не го искам, все пак го искам.
Точно така.
Добре. Съжалявам.
Просто много ми е трудно в момента.
Знам. На мен също.
Но след час имам интервю за стаж,
така че ще се радвам да се престориш, че ще ми помагаш във всичко.
Ще ти помагам. На сто процента.
Струват ми се осемдесет, но съм съгласна.
Майка ми пак трябва да отиде в болница.
Трябва да й направят изследвания, а тя се страхува от игли.
Много е... - Сега се връщам.
Просто... Добре.
Здравейте, професор Бейтс.
Какво е станало с панталона ви? Много ми харесва.
Чувствала ли си се така, сякаш всичко ти се изплъзва от ръцете?
Да. - През следващата половин година
щях да пиша книгата ми.
Не се заблуждавам. Знам, че геополитическата литература
никога няма да стане бестселър.
Но истинските почитатели наистина биха я харесали.
Аз също. - Вместо това ще ходя до супермаркета
за печено пиле с "Тойота Сиена".
Майка ми има "Сиена". Багажникът се отваря с крак.
Извинявай, че те занимавам с всичко това...
Джина. - Джина.
Можете да ме занимавате с всичко. - Моля?
Не говорех на теб, Роланд.
Ало? Да.
Отидох до рецепцията, защото вратата пак се заключи отвън.
Да. - Дадоха ми черпак
с ключ, който отключва всички врати.
Този град е страхотен.
Знам какво правиш. Недей, защото съм решила вече.
Нищо не правя.
Нова Англия. Не е за вярване. О, боже! Какво е това?
Това е целогодишен коледен магазин. - Целогодишен коледен магазин.
Как още не е фалирал? - Продават невероятен горещ шоколад.
Трябва да отида някъде, където да започна начисто, без шум.
Не е за вярване! - Татко.
О, боже!
Дават ти и ментова бъркалка.
Да не мислиш, че не знам?!
Живея тук от три години. Много обичам тези бъркалки.
Тогава не се предавай заради един малък проблем.
Добре, заради няколко големи проблема.
Сериозно ли говориш?
Мама те напусна преди 5 г. и ти се предаде.
Аз поне искам да започна отначало.
Няма да се скрия във Флорида. Това е просто жалко.
Това беше много грубо. Съжалявам.
Няма нищо. - Съжалявам. Това беше гадно.
Между другото, аз не се крия.
Събирам миди
и мисля да вляза в секта.
Ще разширя "Лъдлоу Ревю".
Ще направя два броя вместо един.
Зимен и пролетен. Трябва да одобриш бюджета.
Питаш ме по много неделикатен начин.
Всички пари отидоха за новия студентски център.
Бюджетът е ограничен в момента.
Но това е крайъгълният камък на програмата по изкуства.
Катедрата по поезия е едно от нещата, които привличат студентите тук.
Знам. Така е.
Всички първокурсници носят тениски с любимите си поети.
Е. Е. Къмингс.
Праисторическо копеле.
Хайде. Кристъл каза, че имаш 20 минути за кафе.
Петнайсет. - Благодаря ти, Кристъл.
Току-що се скарах с Ригс. Трябва да ти разкажа за това,
ако реши да ме злепостави на вечерята ви.
Добре, но после искам да чуя всички подробности за това
как си се нахвърлила върху Грег.
Моля? - Трябва да се възползваш от шанса си.
Той е истински красавец, за бога.
Знам, че съм тук само от два дни, но това място ще ми липсва.
Така и не взех петела.
Можеш да го обсъждаш това с приятелките си,
но аз не искам да чувам за това. - Говоря за ветропоказателя.
Това е местна традиция.
Един от преподавателите го скрива някъде из кампуса
и ако някой студент го намери, всички получават един ден почивка.
Иска ми се поне веднъж да бях го взела.
Тогава остани и го направи.
Хайде.
Никога не съм я виждала така.
Сега поне знаем какво я прави специална.
Виж сега... - Не.
Нали каза, че се чудиш какво я прави специална?
Вече знаем, но не се тревожи.
Ти си рокзвезда. - Постоянно го казваш, но не съм.
Звезда си. - Неудачница съм.
Не, скъпа. Не си неудачница.
Неудачница съм и приключих с това място.
Върви си вземи какао. Знам, че само за това си мислиш.
Не мисля за какао.
Уолт, Кейти няма да си тръгне.
Чудесна новина, Грег. - Заповядайте.
Благодаря, Бевърли. - Да.
Тя определено има проблем.
Радвам се за Кейти.
Местният ни полицай е прекалено усърден,
но ще поговоря с него в сауната.
Кейти трябва да напише извинение на борда, но...
Изхвърляйте си боклука, момчета и момичета.
Но може да каже, че са виновни женските проблеми.
Хормони, грешни лекарства.
Това много ще й хареса.
И след кратко отстраняване пак ще се върне на работа.
Благодаря ти. Много съм ти признателен.
Благодаря, Уолт.
Знаеш ли, че Теди Рузвелт е спасил американския футбол?
Не.
През 1905 г. умират 20 футболисти.
Теди събира всички треньори в Белия дом,
помага за развитието на играта и спасява американското минало.
Знаеш ли защо ти го казвам? - Не, но сигурно ще се сетя по-късно.
Най-добрият ни президент не беше безкористен.
Искал е синът му да играе за "Харвард",
без да му счупят главата.
И е направил нещо по въпроса.
Уолт, ако има нещо, което мога да направя за теб, само кажи.
Искам да работиш тук.
Не. - Само до края на семестъра.
Ще бъде голяма чест за мен,
ако тук работи известен писател, за когото родителите са чували.
Много мило. - Грег, виж това.
Новият ни студентски център е наречен на бившата ти жена.
Все едно пак сте семейство тук.
Преувеличаваш.
Освен това, аз не ти давам избор.
Това е условието.
Така ли? - Точно така.
Ръцете ми обикновено не са толкова топли. Заради горещото какао е.
Извинявайте. Сядайте.
Случи ми се нещо смешно.
Здравейте. Миналия път се спряхме на това
как Ленин сваля от власт династията на Романови.
Съжалявам. Случи се нещо много шантаво.
Имам един приятел Роланд. Той ми беше съквартирант.
Вие сте завършили "Кеймбридж", нали?
Да. Някой все пак ме слуша.
Той иска утре да говоря в новините на Би Би Си.
Каза, че съм "важен глас в отношенията между Англия и Русия".
Не са мои думи, ваша чест.
Боже! Не мога.
Имаме лекции. - Не.
Не мога да го направя. - Трябва.
Така ли? - Разбира се. Да.
Да. - Да го направя ли?
Лив? - Ще ги разбиете.
Така е. Бенджи, какво мислиш?
Стига, Бенджи. Върви да си играеш.
Всички са съгласни, нали? - Да.
Благодаря, че ме оставихте да бъда убеждаван.
Добре, да се върнем към това как Ленин избива семейството Романови.
ДЕЛИКАТЕСИТЕ НА АРТ
Добре.
Заповядайте.
Благодаря. - Добър апетит.
Благодаря.
КЕЙТИ: СЪБИРАМ СИ БАГАЖА.
Всичко наред ли е? - Не знам, Томи.
Дъщеря ми има проблеми.
Много й е тежко.
Питам дали сте свършили.
Да, можеш да го дадеш на онези животни там.
Господа.
Кетчуп.
Може би не съм добър баща. - Още ли продължаваме?
Добре. Да.
Не сте й обръщали внимание ли?
Не.
Алкохолик ли бяхте? - Какво? Не.
Да не сте я малтретирали? - Не.
Малко шамари? Не ви съдя. - Не.
Трябва да съдите такива хора. Благодаря ви.
Всичко е наред. Не ни трябва помощта ви.
Ти също. - Да, разбира се.
Виж ти. - Слава богу. Един нормален човек.
Казал ли си на Уолт, че съм искала да правим секс?
Не. Здравей.
Не.
Не съм му казвал. Той позна по изражението на лицето ми.
Значи не си казал: "Дилън ме смята за очарователен"?
Какво? Да, казах го.
Казах го, но не за да се хваля.
Кажи го така, все едно не се хвалиш.
Дилън ме смята за очарователен.
Хората не говорят така. - Не исках да се хваля...
Добре, биех се в гърдите. Извинявай.
Как мога да ти се реванширам? - Почерпи ме закуска.
Добре. Томи, ела тук.
По дяволите!
Ужас!
Какво ще ми дадеш?
ЩЕ МЕ ДАВАТ ПО ТЕЛЕВИЗИЯТА.
Постоянно отговарям вместо теб и вече не искам да го правя.
Все едно говоря на стената.
Елизабет беше права.
Всеки път, когато Кейти имаше проблем, аз се втурвах да й помогна.
Винаги искам да й помогна.
Значи винаги си й помагал?
Добре. - По дяволите!
Тя добре ли е? - Прекаляваш.
Сега тя не знае как да се справя с проблемите.
Тя ще си тръгне оттук и нищо не мога да направя по въпроса.
Ще ти разкажа една история. - Нали не е за Теди Рузвелт?
Не, за мен. - Добре.
След училище ме бяха приели в Университета на Джорджия.
"Булдозите". - На 20 минути от дома. Супер.
Но освен това ме приеха и в "Браун", който е много далече.
И се страхувах, че другите студенти ще са много по-умни от мен.
Затова избрах Джорджия.
Един ден татко ми купи два билета за Провидънс, Роуд Айланд.
Не бяхме пътували извън щата и аз много се зарадвах.
И тръгнахме. - Ние постоянно пътувахме,
когато Кейти беше малка. Ходела е навсякъде.
Обичаше Прага. Наричаше я "Пуага".
Май не си свършила. - Когато стигнахме до Провидънс...
Добре. - Веднага разбрах,
че трябва да се запиша в "Браун". Така и направих.
Бъди като баща ми.
Намери някакъв начин.
Няма значение какъв.
Просто нещо, с което да й покажеш, че ти пука.
Хайде.
Какво правя?
Това е глупаво. По дяволите.
Хайде.
Не!
Взех го!
Не мърдай. Почти свърших. - О, боже.
Кейти ми изгори всичките дрехи и ме удари в лицето,
и сега ще изглеждам като идиот пред милиони хора. Не е честно.
Кейти ли го е направила?
Не си ми казал.
Да. Добре.
Да, тя ме удари.
Забъркахме голяма каша.
Всяка сутрин се измъквам от хотела, за да не срещна баща й,
който им изяжда всичките фъстъци.
Много обича фъстъци. - Много хора ги обичат. Аз също.
Защо това се случва с мен?
Това риторичен въпрос ли е, или искаш да ти отговоря?
Давай. - Защото някои хора
те смятат за нарцистичен задник и искат да те ударят.
Ето го и доказателството. - Така ли мислят хората?
Някои от тях.
А ти така ли смяташ? - Не.
Само понякога.
Ти реши да отидеш на хотел, вместо в моята квартира,
и някои хора може да си помислят, че това е странно.
Ти имаш съквартирантка, а и това е голяма крачка.
Ще си имаме дете.
Добре, щом съм такъв негодник, защо изобщо искаш да си с мен?
В началото беше заради лицето, а после заради интелекта и акцента ти.
Все едно да правиш секс с мечето Падингтън.
И това ми стига. - Всяко умно мече
винаги си носи филия с мармалад под шапката.
Какво? - Така казва мечето.
Всеки човек има както добри, така и лоши качества.
Невролозите казват, че мозъкът ни е гъвкав.
Решаваме какви ще бъдем чрез повторение и постоянство.
Мисля, че си на кръстопът, но скоро ще се вземеш в ръце
и ще станеш такъв, какъвто знам, че можеш да бъдеш.
А ако не стана? - Тогава ще продължа напред.
Ето. Готов си.
Нещо друго? Може би малко червило?
Няма нужда. - Страхливец.
Връщам се на лекции.
Значи ти си го взел? - Да.
Направи единственото нещо, което не съм правила, за да се почувствам по-зле?
Добре.
Знам, че не обичаш да те наричам рокзвезда, но ти си такава.
Недей. - Така е. Приеми го.
Но напоследък се държиш малко като неудачница.
Знам, защото и аз съм го правил.
Един неудачник разпознава друг отдалеч.
Кейти, ти беше права. Не успях да го преодолея.
И не съм издръжлив. Надявам се да не си го наследила от мен.
Ти обичаш това място.
Само трябва да събереш кураж, за да останеш.
И да напишеш писмо, че си психично болна.
Господи!
Помогни ми да го напиша.
Студентският център "Елизабет Стодард" вече е отворен.
Зад вас можете да видите оригиналната тухлена фасада от 1821 г.
Кристъл каза, че си тук. - Благодаря.
Мразя тази проклета сграда.
Това е класически пример за неоготическа архитектура,
а те сложиха оранжерия отгоре.
И продават бургери. - Точно така.
За какво жертваме традициите? За дебели деца ли?
Те и без това са много. - По-тихо.
Благодаря. - Добре.
Защо си толкова ядосан?
На вечерята с Ригс му казах, че ще му съкратим бюджета.
Сякаш работата ми се състои само в това.
Хората идват и ме молят за неща, които наистина ги интересуват.
Ако им откажа, започват да ми се сърдят.
Истинските ти приятели знаят, че е част от работата.
Няма да ти се сърдим. - Надявам се.
Трябва да направя "Лъдлоу Ревю" онлайн, като част от екологичната инициатива.
Когато го отпечатваме, студентите го разхвърлят навсякъде.
Все едно е имало взрив. - Не може да го направиш.
Много хора ще се разстроят. - Не.
Само онези 36 студенти, чиито творби публикуваме.
Както и 72 родители, и...
И аз.
Всяка година го чета от корица до корица.
Наистина съжалявам.
"И с всичко казано искрено и дълбоко съжалявам.
Поведението ми беше ненормално..."
Не ми харесва "ненормално". - Така ли?
Ще напиша "неадекватно".
Това си е твоето писмо. Не е нужно да е страхотно.
Но много ми харесва.
Добре, готово.
Виж го само.
Трябва да го скрия някъде. - Добре.
Ще го направя, когато искам да се развеселя малко.
Например, когато видя онзи негодник да бута количка.
Чакай. Какво?
Здравейте. Съжалявам. Пак си забравих ключа.
Няма проблем.
Доста често ви се случва. - Да, ядосвам се на себе си.
Как ще отговори руското правителство
на този смел ход от страна на "Даунинг Стрийт"?
Определено няма да мине гладко.
Ти си я забременил?
ПРОФЕСОР ГОВОРИ ЗА САНКЦИИТЕ СРЕЩУ РУСИЯ
Г-н Бейтс, вие сте на живо по Би Би Си.
Това Грег ли е? - Да.
Пребий го.
О, боже!
Илай!
Добре ли си? Трябва ли ти инхалаторът?
Здравей. Искаш ли да пием кафе?
Не мога. Заета съм.
Здравей. - Здравей.
Благодаря ти, че сложи край на цялата тази история с пожара.
Няма проблем.
Когато беше в ледената вана, да не си видял пистолета ми?
Не. - Сигурно съм го оставил на таблото.
Не, оставил съм го на стрелбището. Добре, че е там.
Постоянно го забравям някъде.
Реших да не се държа толкова странно.
По-забавна съм, отколкото си мислят хората.
Благодаря ти.
Пак ли този тип? - Здравей, Мо, как си?
Тук ли ще живееш?
Благодаря, че дойде да ме изпратиш.
Да.
Не съм съкрушена, че си тръгваш.
Не се обиждай.
Но много се радвам, че дойде.
Аз също.
Обичам те. - И аз те обичам.
Чао, татко.
Чао, скъпа.
Ще се видим в понеделник.
Чакай. Какво? - Тръгвай!
ХОТЕЛ
Превод: Денис Шепелев