היי, ילדונת.
הבאתי לך מאצ'ה.
אני בסדר. -את נראית בסדר.
המשטרה רוצה שנבוא בקרוב לתחנה.
את רוצה אולי לגרוב גרביים ולנעול נעליים?
או לא לגרוב גרביים. זה בסדר.
גם אם שרפתי את הבית שלו בכוונה,
שום חבר מושבעים לא ירשיע אותי.
לא בטוח שאנחנו רוצים להגיד משהו כזה בקול.
אולי כדאי שתתאמני על להגיד שזו היתה תאונה.
אני לא צריכה להתאמן על להגיד את האמת.
אהבתי. אם לא תצייני את זה, אני אציין.
הסתרקת? -כן.
גם מאחור?
את יודעת מה? אהבתי. זה טוב.
אבא, איבדתי את הכפכף מתחת לשולחן. תוכל לבעוט אותו לעברי?
הנה. -תודה.
בואו נשאיר את הנעליים על הרגליים, חברים. מלבין קפה בשבילכם.
אני בסדר. -אני יודעת איך זה נראה.
בייחוד בגלל שארץ' ואני רבנו ריב גדול,
והייתי מעוצבנת למדי.
סליחה. חכי. אני רק מקשיב, ואני לא כותב.
תנו לי להתעדכן. מניע? יש.
אדוני השוטר, היא לא צריכה להתאמן אם היא אומרת את האמת.
אתה רוצה שאני אכתוב את זה? -בכל אופן...
לקחתי את העותק שלו של "מלחמה ושלום" והבערתי אותו באש.
סליחה. שרפת את הטולסטוי במהדורה ראשונה שלי בכוונה?
אכן. כן.
התרגום של קלרה בל הוא היחיד בשפה האנגלית
שיש לו אפילוג שני.
הוא נשרף מעולה.
אז כן עשית הצתה לספר.
לא אומרים "לעשות הצתה". -אני די בטוח שכן.
לא, לא אומרים את זה ככה. -אומרים את זה ככה, ואני לא בודק במילון.
עליי לראות משהו. -לא אומרים את זה ככה.
אני בודק רגע משהו אחר.
שרפתי את הספר, אבל הבית היה תאונה, אני נשבעת.
בדיוק.
ארצ'י, תרצה להוסיף משהו
שעשוי להיות מועיל עבור אשתך?
אם קייטי אומרת שזו היתה תאונה, אז זו היתה תאונה.
בבקשה. התיק סגור. -לא, אל תעשה את זה.
אל תגיד לי איך לעשות את העבודה המשטרתית שלי.
אני לא אומר לך איך לכתוב את ספרי "רוסטר", נכון?
בסדר. -אבל אם הייתי אומר,
הייתי מחליט שהבחור עושה קראטה.
אולי. -נכון שזה יהיה כיפי?
להסתובב ולהילחם בדברים.
המכנס שלי.
זה המכנס היחיד שלא נשרף לי באש.
"מכנס". -נביא ניירות מגבת.
בבקשה. אלוהים שבשמיים. -כן.
בקושי רואים.
לא הייתי בטוחה שתגבה אותי, אז תודה.
כן, כמובן.
אני עדיין אוהב אותך.
מגניב.
אבא שלך יודע שסאני...
הוכנסה להיריון?
דרך מטורפת לחלוטין להרחיק את עצמך מהעניין.
לא. אלוהים, לא. זה משפיל דיו.
כן, אני לא בטוח בכלל אם סאני תלד אותו.
תמיד קורה איתה משהו.
תוכל לעדכן אותי? אני מתה על סיום מותח טוב.
למה עשית לנו את זה?
אולי רציתי להיות עם מישהי שחשבה שוב שאני נהדר.
כל השיחות שלנו לאחרונה היו על כך שאני צריך להשתנות.
ובסדר, אני יודע שאני פגום, אני אודה בזה.
האמת היא שהמודעות העצמית שלי הקלה עליי לסלוח לך.
כבר סלחתי, את יודעת? אבל אני מניח שהשאלה היחידה היא,
האם את תוכלי לסלוח לי אי פעם?
אפשר... אני רוצה לחזור אחורה.
אתה...
אתה סולח לי?
כן.
מי לא השתגע קצת אחרי פרידה קשה?
זה מה שקייטי עוברת. -כן, זה נכון.
הדייט שלי לנשף הבריזה לי, ונשרתי מהתיכון.
כן. עקבתי אחרי "לימפ ביזקיט" בסיבוב ההופעות שלהם.
באמת? -כן.
נחש כמה פעמים הם הזמינו אותי לבמה.
שבע עשרה.
שבע עשרה?
ראית שהזמינו מישהו לבמה 17 פעמים?
זה מספר גבוה באופן שערורייתי.
הזמינו אותי שלוש פעמים. -קייטי ילדה טובה מאוד.
מזדיין מטומטם. יש לך מזל שהוא לא השאיר כאן את האקדח שלו.
דווקא כן השארתי אותו. אני רק אקח אותו.
זהירות! -לעזאזל!
אקדח על הרצפה.
אני אף פעם לא מצליח להחזיר אותו כמו שצריך. זה... הנה.
לפני שנתחיל, אפשר להגיש כעת יצירות ל"לאדלו רוויו".
אז תנו לנו את השירים והסיפורים הקצרים שלכם.
אני יכולה להגיד לכם שאין תחושה טובה מלראות את היצירה שלכם בדפוס.
הקטע הראשון שלי שפורסם עדיין תלוי על המקרר של אבא שלי
ליד מגנט של ה"ג'ורג'יה בולדוגס"
ומספר הטלפון של שרברב שמת לפני שש שנים.
הקטעים שלי לא ייתלו על המקרר,
כי אני כותבת על החיים האמיתיים,
ובחיים האמיתיים, אני מצליחה לפתות.
אני מדברת על שלישיות.
בת על בת. אימהות כוסיות. אבות כוסונים.
איליי. -מה זה?
רוצה לעשות עם דילדו? -בסדר.
יש לי אסתמה. -תביא את הנבולייזר שלך.
איווה. תרגיעי, ילדה.
בסדר. נחזור לאמילי דיקינסון.
היי, וולט. הבאתי לך אספרסו כפול בכוס גדולה.
תודה.
אני חושבת שהבריסטה האהובה עלינו גזרה לעצמה את הפוני.
משהו לא בסדר בכלל.
אני לא יכול לדאוג כרגע בקשר לבוורלי.
בדיוק שמענו על יוזמה ירוקה חדשה, והוא...
חבר הנאמנים דוחף לי מדיניות מסובכת מאוד במורד הגרון.
בסדר, שנלך להליכת קפה? תוכל לקטר.
אני לא יודעת. בוקר טוב, הדיקן ריגס. -היי.
פרופסור שפרד. היי, חבר.
קריסל, תוכלי לשלוח לי תיק של סטודנטית? גרייסי שו.
היא אומרת שיש לה הפרעת קשב וריכוז.
אבל אני חושב שהיא פשוט עצלנית וקצת אהבלה.
או שהיא מתקשה באמת.
בואו נחזיק לה אצבעות.
איך אתה חבר שלו?
אנחנו לא קרובים. אני שומר מרחק ממנו.
יש לכם ארוחת ערב היום ב-19:30.
תודה, קריסל.
טעות שלי. -היי, וולט.
נוכל לדבר?
היי. מה שלומך?
מעולה. -מעולה. איך ישנת?
איך ישנתי? -כן.
אני הולכת. -בסדר.
אפשר לשאול אותך שאלה? -כן. איך אפשר לעזור לך?
זה בנוגע לקייטי.
תפגיז. רק אל תשאל איך ישנתי. זה היה מצמרר.
מה העניין שם? -כלום. לא היה שום עניין.
בחייך. היתה שם בחדר כזו אנרגיה מינית ברורה
שחשבתי שהוא ממוקם באמריקה הלטינית.
אני יודע. אתה ג'נטלמן. אתה לא מנשק ורץ לספר.
לא התנשקנו.
אז רצית, אבל היא אמרה לא.
היא רצתה, אבל אתה אמרת לא.
איך אתה עושה את זה? -הכול נמצא במיקרו הבעות.
קדימה. ספר לי את הרכילות, ונגיע לעניין שלך.
לא. אני כאן כי אני רוצה לוודא שהמשרה של קייטי בטוחה.
המשרה שלה לא בטוחה בכלל. היא שרפה בית סגל היסטורי.
זו היתה תאונה.
והיא תקפה מרצה בתחנת המשטרה?
זה היה בכוונה.
אני רוצה להבהיר שאני מחבב את קייטי.
אבל מוטל עליי גם להגן על המוסד הזה,
ואני נאבק עם זה.
חדשות טובות. המאבק הסתיים.
קייטי התפטרה.
לא, היא לא.
- קבל זאת כהתפטרות שלי בבקשה -
זה פונט גדול.
תן לי לדבר איתה לפני שתעשה משהו, בבקשה.
כחבר.
חברים חולקים סודות, גרג.
באמת?
בסדר.
אני חושב שדילן חשבה שאני מקסים.
עכשיו אנחנו מתחממים, גרג. -אנחנו לא מתחממים.
אה, שלום אמא.
מה קרה לעין ולמכנסיים שלך?
סיפור מצחיק. הלכתי במורד גבעת סטון, ונפלתי.
קורע מצחוק. -כן.
קיבלתי את המסרון שלך. מה קורה? את בסדר? -כן. סיפרתי לך שאני בהיריון, נכון?
אף אחד לא מבין את הבדיחות שלי.
תקשיבי, אני רוצה שתדעי שזו החלטה גדולה.
ומה שתחליטי לעשות... -אני משאירה אותו.
אה, מעולה.
אני יודעת שיש מיליון סיבות לא ללדת את התינוק הזה.
הייתי אמורה ללכת ל"ברנינג מן". -את תמותי על ברנינג מן.
אבל לא משנה כמה אני מנסה לא לרצות אותו, אני מגלה שאני כן רוצה אותו.
בהחלט.
בסדר, בסדר. אני מצטער.
זה פשוט... זה הרבה.
אני יודעת. זה הרבה גם בשבילי.
אבל יש לי ריאיון להתמחות בעוד שעה,
אז אם תוכל להעמיד פנים שאתה בפנים, אני אעריך את זה מאוד.
אני בפנים. מאה אחוז.
כן. מרגיש כמו שמונים, אבל אני אסתפק בזה.
עכשיו אמא שלי צריכה ללכת שוב לבית החולים.
צריך לעשות המון בדיקות, והיא שונאת מחטים.
זה מלחיץ מאוד... -אני כבר חוזרת.
פשוט... בסדר.
היי, פרופסור בייטס.
מה קורה עם המכנסיים שלך? מה שלא יהיה, אני אוהבת את זה.
הרגשת פעם שכל מה שעבדת בשבילו
חומק לך מבין האצבעות?
כן. -התכוונתי לעבוד על הספר שלי
בששת החודשים הבאים.
אני לא משלה את עצמי. אני יודע שספר עיון בגאופוליטיקה
הוא לא בדיוק המתכון לרב מכר סקסי,
אבל אני חושב שמי שיאהב אותו, יאהב אותו מאוד.
אני אוהב אותו. -במקום זה, אסע לקניות בסופר
ואקנה עוף בגריל עם "טויוטה סיינה".
לאמא שלי יש סיינה. אפשר לפתוח את תא המטען עם כף הרגל.
אני מצטער שאני זורק עלייך את כל זה, אה...
ג'ינה. -ג'ינה.
אתה יכול לזרוק עליי מה שתרצה. -סליחה?
לא אתה, רולנד. סליחה.
שלום. כן.
חזרתי לדלפק הראשי כי שוב ננעלתי בחוץ.
כן. -והם נתנו לי מצקת
שיש עליה מפתח שפותח את כל הדלתות.
איזו עיר חמודה.
אני יודעת מה אתה עושה. אל תטרח. הגעתי להחלטה.
אני לא עושה כלום.
ניו אינגלנד, תאמינו לריגוש. אלוהים. מה זה?
חנות לחג המולד שפתוחה כל השנה. -חנות לחג המולד שפתוחה כל השנה.
איך היא מצליחה לשרוד? -כי יש לה שוקו מדהים.
אבא, אני צריכה ללכת למקום שבו אני אוכל להתחיל מחדש בלי כל הרעש.
אתם צוחקים עליי? -אבא.
אלוהים.
הם נותנים מקל מנטה לערבב איתו את השוקו.
אתה חושב שאני לא מודעת למקלות המנטה הארורים?
גרתי כאן שלוש שנים. אני מתה על המקלות האלה.
אז אל תוותרי בגלל מכשול אחד זעיר.
בסדר, מספר מכשולים משמעותיים ונוראיים.
אתה צוחק?
אמא עזבה אותך לפני חמש שנים ואתה ויתרת ככה.
לפחות אני מתכננת להתחיל מחדש.
אני לא עוברת לפלורידה כדי להתחבא מהחיים. זה עלוב.
אלוהים, זה היה מרושע מדי. אני מצטערת.
זה בסדר. -אני מצטערת. זה היה מרושע מאוד.
דרך אגב, אני לא מתחבא.
אני גם אוסף קונכיות,
ואני שוקל להצטרף לכת.
אני מרחיבה את ה"לאדלו רוויו".
במקום גיליון אחד, אני עורכת שניים.
חורף ואביב. אני צריכה אישור תקציבי ממך.
איזו דרך לא מעודנת לבקש.
מרכז התלמידים החדש רוקן את קרן התרומות,
אז צריך להדק כרגע את החגורה.
אני בטוחה, אבל הרוויו הוא אבן יסוד של לימודי האומנות.
המחלקה לשירה היא אחד הדברים שמושכים את התלמידים למוסד.
אני יודע. היא ענקית.
כל תלמידי שנה א' לובשים חולצות של המשוררים האהובים עליהם.
אי אי קאמינגס.
מזדיין פרה-היסטורי.
היי, בוא. קריסל אמרה שיש לך עשרים דקות להליכת קפה.
חמש עשרה. -תודה, קריסל.
רבתי עכשיו עם ריגס, ואני צריכה לספר לך על זה
למקרה שהוא ינסה לחתור תחתיי בארוחת הערב שלכם.
כן, בסדר, בסדר. אבל אז אני רוצה לשמוע כל פרט שפל
על כך שהשלכת את עצמך על גרג. -סליחה?
אני מכבד את זה. לכי על זה. אני הייתי הולך על זה.
הוא מבוגר וחתיך, למען השם.
אני יודע שהייתי כאן רק כמה ימים,
אבל אני אתגעגע למקום הזה מאוד.
מעולם לא עשיתי את זה עם התרנגול.
אני בטוח שזה נושא מהנה בשבילך ובשביל החברות שלך.
אני לא חושב שאני רוצה לשמוע על זה. -בחייך. זו השבשבת.
זו המסורת כאן.
אחד המרצים לוקח אותו, מחביא אותו בקמפוס,
ואם סטודנט מוצא אותו, כולם מקבלים יום חופש.
הלוואי שהייתי עושה את זה פעם.
מותק. פשוט תישארי ותעשי את זה.
כן. בחייך.
מעולם לא ראיתי אותה נראית ככה.
לפחות עכשיו אנחנו יודעים מה מייחד אותה.
בנאדם. -לא, לא, לא.
את זאת שאמרה
שזה היה הגיוני יותר אם היית יודעת מה מייחד אותה.
ועכשיו אנחנו יודעים. אל תתני לזה לטלטל אותך.
את כוכבת על. -אתה כל הזמן אומר את זה, אבא, אבל אני לא.
כן, את כן. -אני מפסידנית.
לא, מותק. אלוהים. את לא... חומד. את לא מפסידנית.
אני מפסידנית. ונמאס לי מהמקום הזה.
תקנה לך שוקו. אני יודעת שעל זה אתה חושב.
אני לא חושב על שוקו, חמודה.
וולט. היא בפנים. קייטי לא עוזבת.
אלה חדשות נהדרות, גרג. -בבקשה.
תודה, בוורלי. -כן.
בהחלט יש שם בעיה.
אני שמח בקשר לקייטי.
ייתכן שהשוטר המקומי שלנו נלהב יתר על המידה,
אבל אני אזמין אותו לסאונה ואדבר איתו.
קייטי תצטרך לכתוב לוועד התנצלות, אבל...
בואו ננקה את האשפה שלנו, בבקשה, בנים ובנות.
אבל היא יכולה להפיל את האשמה על בעיות של נשים.
הורמונים. תרופות לא נכונות.
היא תאהב את זה.
ואחרי השעיה קצרה, הכול יהיה מאחוריה.
תודה. אני אסיר תודה.
תודה לך, וולט.
ידעת שטדי רזוולט הציל את הפוטבול האמריקני?
לא.
ב-1905, עשרים שחקני פוטבול מתו.
טדי זימן את כל המאמנים לבית הלבן,
ושם הוא עזר לפתח את המשחק, והציל את התחביב של אמריקה.
אתה יודע למה אני מספר לך את זה? -לא, אבל בטח ייפול לי האסימון מאוחר יותר.
הנשיא הטוב ביותר שלנו לא היה נטול אנוכיות.
הוא רצה שהבן שלו ישחק ב"הרווארד"
בלי שהגולגולת שלו תיסדק.
יצא לו משהו מהעניין.
וולט, אם יש משהו שאוכל לעשות למענך, רק תגיד.
תקבל את משרת הסופר האורח.
לא. -זה רק עד סוף הסמסטר.
זה ייחשב להישג שלי
אם יהיה סופר רבי מכר שההורים שמעו עליו לשם שינוי.
מחמיא מאוד. -תעשה לי טובה, גרג. תסתכל על זה.
השם של אשתך לשעבר נמצא על מרכז התלמידים החדש שלנו.
אתה כמו משפחה כאן.
זה מוגזם.
חוץ מזה, אני לא באמת מציע לך אפשרות בחירה.
זה חלק מהעסקה.
באמת? -באמת?
הידיים שלי לא חמות כל כך בדרך כלל. זה בגלל השוקו.
סליחה, סליחה, סליחה. בסדר, שבו.
קרה לי עכשיו דבר מטורף ומצחיק.
שלום. כשעצרנו,
לנין עמד להפיל את שושלת רומנוב.
סליחה. קרה עכשיו דבר מטורף.
יש לי חבר, רולנד. הוא היה השותף שלי באוניברסיטה.
למדת בקיימברידג', נכון?
כן. מישהי הקשיבה.
הוא רוצה שאני, ארצ'י הקטן, אהיה מחר פרשן ב"בי-בי-סי ניוז".
מסתבר שאני "קול חשוב ביחסי בריטניה ורוסיה".
לא המילים שלי, כבודו.
וואו. אני לא יכול.
יש לנו שיעור. אני... -כן. לא.
אני לא יכול. -אתה חייב.
כדאי לי? כדאי לי? -בחייך. כן.
כן, בבקשה. -כדאי לי? באמת?
ליב? -כן, אתה תהיה אדיר.
בהחלט. בנג'י, מה דעתך?
שתוק, בנג'י. תשחק איתנו.
אז בסדר, כן? בסדר? -כן.
בכל אופן, תודה שנתתם לי להעמיד פנים שאני צריך שישכנעו אותי.
בסדר, בואו נחזור לחבר לנין, ששוחט את בנות רומנוב.
- המעדנייה של ארט -
בסדר.
בבקשה, חבר'ה.
תודה. -תיהנו.
תודה, אחי.
- קייטי אני אורזת -
אתה בסדר, אחי? -אני לא יודע, טומי.
הבת שלי עוברת משהו.
היא לא מתמודדת עם זה היטב.
התכוונתי לשאול אם סיימת.
כן. כן, אתה יכול לתת את זה לחברים הבהמתיים שלך.
רבותיי.
קטשופ.
אולי אני לא אבא טוב. -אנחנו עדיין מדברים על זה?
בסדר. כן.
מה עשית, הזנחת אותה?
לא.
היית שתיין? -מה? לא.
התעללת בה? -אלוהים, לא.
סטרת לה קצת? אני לא שופט. -לא.
צריכים לשפוט על זה. תודה, חבר'ה.
כן. אנחנו בסדר. אנחנו לא זקוקים לעזרתכם. אנחנו בסדר.
אני... גם אתה. -כן. כמובן.
תראו, תראו. -תודה לאל. מישהו שפוי.
אמרת לוולט שניסיתי לשכב איתך?
לא... טוב, היי.
לא.
לא במילים. שמעת על מיקרו הבעות?
אז לא אמרת, ואני מצטטת, "דילן חשבה שאני מקסים למדי"?
מה? כן, אני כן. אמרתי את זה.
אמרתי את המילים האלה בדיוק, אבל לא בצורה רברבנית.
תגיד את זה בצורה לא רברבנית.
דילן חשבה שאני מקסים למדי.
אף בן אדם לא מדבר ככה. -לא התרברבתי...
טפחתי על החזה פחות או יותר. אני מצטער.
איך אוכל לפצות אותך? -תקנה לי ארוחת בוקר.
סגור. טומי. טומי, אני צריך אותך.
אוי, לעזאזל.
לכל הרוחות.
מה תחליפו בשביל זה?
- ארצ'י בטלוויזיה בעוד שעה -
אני כל הזמן עונה בשבילכם, ואני לא רוצה לעשות את זה.
אני מרגיש שאני צורח לתוך באר.
את יודעת, אליזבת צדקה.
בכל פעם שהיתה לקייטי בעיה, התערבתי.
אני מתערב.
תמיד היית שם בשבילה?
בסדר. -לעזאזל.
היא בסדר? -יותר מדי.
עכשיו, אין לה הכלים להתמודד עם קשיים.
היא תעזוב, ואני לא יכול לעשות דבר בנידון.
גרג, אני רוצה לספר לך סיפור. -לא על טדי רוזוולט, נכון?
לא, עליי. -יופי.
כשהייתי ילדה, התקבלתי לאוניברסיטת ג'ורג'יה.
הבולדוגס. -עשרים דקות מהבית. אין מה להתלבט בכלל.
אבל התקבלתי גם ל"בראון", שנמצאת רחוק מאוד,
ופחדתי שכל שאר הילדים יהיו חכמים ממני.
אז בחרתי בג'ורג'יה.
בוקר אחד, אבא שלי הניח בחיקי שני כרטיסי טיסה ישירים
לפרובידנס, רוד איילנד.
אף אחד מאיתנו לא יצא מגבולות המדינה, והתרגשתי מאוד לצאת לטיול.
אז נסענו. -כן, אנחנו טיילנו כל הזמן
כשקייטי היתה ילדה.
היא היתה בהמון מקומות.
היא אהבה את פראג. היא נהגה לקרוא לה "פואג".
לא סיימת, מה? -כשהגענו לפרובידנס...
בסדר. -ידעתי מיד
שאני צריכה ללמוד בבראון, אז למדתי שם.
תהיה כמו אבא שלי.
תמצא דרך פנימה.
לא משנה מה.
משהו שיראה לה שאכפת לך.
קדימה, קדימה, קדימה.
מה אני עושה?
זה מטומטם. לעזאזל.
קדימה.
לא, לא, לא.
השגתי אותו!
תפסיק להתפתל.
כמעט סיימתי. -אלוהים.
קייטי שרפה את כל הבגדים שלי. היא החטיפה לי אגרוף בעין.
ואני איראה כמו טמבל לעיני מיליוני אנשים. זה לא הוגן.
אז קייטי עשתה את זה?
לא סיפרת לי.
כן. כן. כן. בסדר.
כן. בסדר. היא עשתה את זה. כן.
וכל הסיפור הזה הוא כזה בלגן נוראי.
את יודעת, אני מתגנב מהמלון מדי בוקר כדי לחמוק מאבא שלה,
שישן פה, כמובן, ואוכל את כל הפיצוחים שלהם.
אלוהים, הוא אוהב פיצוחים. -הרבה אנשים אוהבים פיצוחים. גם אני.
למה זה קורה לי?
זאת שאלה רטורית, או שאתה רוצה תשובה אמיתית?
אני יכול להתמודד עם זה. -אני חושבת שבגלל שיש אנשים
שחושבים שאתה מניאק נרקיסיסטי עם פרצוף שדורש אגרופים.
עיין ערך. -אנשים רואים אותי ככה?
יש אנשים שכן.
את רואה אותי ככה? -לא.
לא כל הזמן.
אתה בוחר לישון במלון במקום בדירה שלי,
ויש שיחשבו שזה תמוה.
יש לך שותפה, ולעבור לגור ביחד זה צעד גדול.
אנחנו בהיריון.
טוב, אם אני כזה מנוול גמור, למה את רוצה להיות איתי בכלל?
בהתחלה, בעיקר בגלל הפרצוף שלך, אבל אז גם בגלל המוח שלך והמבטא הזה.
ברצינות, זה כמו לשכב עם פדינגטון הדוב.
וזה עושה לי את זה. -דוב חכם
תמיד מחביא כריך ריבה מתחת לכובע.
על מה אתה מדבר? -זה מה שאומר הדוב.
לכל אדם יש אישיות מעורבת. תכונות טובות ותכונות איומות.
לפי מדעי המוח, למוח שלנו יש גמישות.
כלומר, באמצעות הישנות וכוונה, אנחנו מחליטים למה נהפוך.
ואתה, אני חושבת שאתה בצומת דרכים, אבל אני חושבת שתיקח אחריות
ותהפוך לגבר שאני יודעת שאתה מסוגל להיות.
מה אם לא אעשה את זה? -אז אני אמשיך הלאה.
הנה. זהו.
עוד משהו? אולי שפה מודגשת?
אני חושב שאני בסדר. -פחדן.
אני חוזרת לשיעור.
אתה לקחת אותו? -כן.
עשית את הדבר היחיד שלא עשיתי, כדי לגרום לי להרגיש גרוע יותר?
בסדר.
תראי, אני יודע שלא אהבת שקראתי לך כוכבת על, אבל זה נכון.
תפסיק, בבקשה. -את כוכבת על. תתמודדי עם זה.
אבל לאחרונה, עשית דברים שהם קצת מפסידניים.
אני יודע, כי הייתי במצב הזה.
מי שאין לו את זה מזהה אחרים שאין להם את זה.
קייטי, צדקת בקשר אליי. לא חזרתי לעצמי.
ואין לי חוסן נפשי. ואני מקווה שלא הורשתי לך את זה.
בחייך, את אוהבת את המקום הזה.
הדבר היחיד שאת צריכה לעשות כדי להישאר זה להיות אמיצה.
ולכתוב מכתב שאומר שאת לוקה בנפשך.
אלוהים אדירים.
תעזור לי לכתוב אותו.
מרכז התלמידים ע"ש אליזבת סטודארד בדיוק נפתח.
תראו ממש מאחוריכם שהשארנו את חזית הלבנים המקורית משנת 1821...
קריסל אמרה שאתה כאן. -תודה.
אני שונא את הבניין הארור הזה.
לקחו דוגמה קלאסית לאדריכלות נאו-גותית
והדביקו עליה חממה.
והוסיפו מקום של המבורגרים. -בדיוק.
אני מקריב את המסורת ובשביל מה? עוד ילדים שמנים?
אני די בטוח שיש לי מספיק כאלה. -לא. לא בקול רם.
תודה. -בסדר.
מה הביא לכל זה?
ארוחת ערב קשה עם הדיקן ריגס. ונאלצתי להגיד לו שאנחנו מקצצים לו את התקציב.
מרגיש כאילו זו כל העבודה שלי.
אנשים באים ומבקשים ממני דברים שאכפת להם מהם מאוד.
אני צריך להגיד לא, והם זוכרים לי את זה.
החברים האמיתיים שלך יודעים שזה חלק מהתפקיד.
אנחנו לא נזכור לך את זה. -אני מקווה שלא.
אני צריך להפוך את ה"לאדלו רוויו" למקוון כחלק מהיוזמה הירוקה שלנו.
בכל שנה שאנחנו מדפיסים אותו, הוא זרוק בסוף בכל רחבי הקמפוס
כאילו שהתפוצץ מפעל לנייר. -אתה לא יכול לעשות את זה.
הרבה אנשים יכעסו. -לא.
שלושים ושישה הסטודנטים שכותבים בו יכעסו,
חלק מ-72 ההורים שלהם ו...
ואני.
אני קורא אותו מההתחלה ועד הסוף בכל שנה.
אני מצטער מאוד.
"בשורה התחתונה, אני מצטערת עמוקות.
"ההתנהגות שלי היתה מעורערת בנפשה..."
אני לא מתה על "מעורערת בנפשה". -באמת?
אני אשתמש במילים "מוצפת רגשית".
זה המכתב שלך. הוא לא חייב להיות מעולה.
אבל אני אוהב אותו.
בסדר, סיימתי.
תראה אותו.
אני יכולה להחביא אותו, נכון? -כולו שלך.
אשמור אותו למתי שאצטרך משהו מעודד.
למשל בפעם הראשונה שאראה את המזדיין הזה דוחף עגלה.
מה זה?
היי. היי. אני מצטער. שוב שכחתי את המפתח שלי.
אין בעיה.
זה קורה לך הרבה. -אני יודע. אני כועס על עצמי מאוד.
איך אתה מצפה שהממשלה הרוסית
תגיב למהלך הנועז הזה מהממשלה הבריטית?
זה בהחלט לא ילך בצורה "חלקה", זה בטוח.
הכנסת אותה להיריון?
- פרופסור מפרט היבט היסטורי על הסנקציות על רוסיה -
מר בייטס? אתה בשידור חי בבי-בי-סי.
זה גרג? -כן.
תדפוק אותו.
אלוהים.
איליי! איליי!
אתה בסדר? אתה צריך את המשאף שלך?
שלום לך. יש לך חשק להליכת קפה?
אני לא יכולה. אני עסוקה מאוד.
היי. -היי.
אני מעריך את זה שאתה קובר את כל עניין השריפה המצער.
כן. אין שום בעיה.
תגיד, כשהיית באמבט הקרח, לא ראית במקרה את האקדח שלי, נכון?
לא ראיתי. -זה בסדר. בטח השארתי אותו על לוח המחוונים.
לא. השארתי אותו במטווח. המקום הטוב ביותר להשאיר אקדח.
קשה לעקוב אחריהם.
חשבתי שאנסה להיות פחות תמוה.
אני מצחיקה יותר ממה שאנשים חושבים.
תודה. תודה.
הבחור הארור הזה. -שלום, מו. מה שלומך?
מה, אתה עובר לגור כאן?
תודה שבאת להיפרד ממני.
כן.
אני לא שבורה מזה שאתה עוזב.
אל תיעלב.
אבל אני שמחה מאוד שבאת.
גם אני.
אני אוהבת אותך. -אני אוהב אותך בחזרה.
ביי, אבא.
ביי, חומד.
נתראה ביום שני.
רגע, מה? -סע! סע!
- אכסניית אלם בקאבוט -
תרגום: טל לוריא