Hali, kicsim!
Szóval, ez nem kacsa, itt a matcha!
- Megvagyok. - Azt látom.
Szóval a rendőrök kérték, hogy menjünk be az őrsre.
Nem húzol zoknit és cipőt?
Vagy zokni sem kell. Nem számít.
Még ha szándékosan is égettem volna le a házát,
akkor sem ítélnének el.
Nem tudom, hogy fontos-e kimondani ilyesmit hangosan.
Talán gyakoroljuk, hogy azt mondod, baleset volt.
Nem kell begyakorolnom az igazságot.
Ez tetszik. Ha te nem mondod nekik, akkor én fogom.
- És megfésülködtél? - Igen.
Hátul is?
Tudod mit? Tetszik. Jó ez így.
Apa, lecsúszott a papucsom az asztal alatt. Iderúgnád?
- Tessék! - Köszönöm.
Cipőt a lábra, emberek! Tejszínt valaki?
- Nem, kösz. - Tudom, mit gondol.
Főleg, mert Arch és én veszekedtünk előtte,
és kissé kiakadtam.
Elnézést, pillanat, csak hallgattam, de nem írtam le!
Felzárkózom. Indíték: pipa.
Biztos úr! Ha az igazat mondja, azt nem kellett begyakorolnia.
- Szeretné, hogy leírjam? - Na mindegy.
Fogtam a "Háború és béke" kötetét, és felgyújtottam.
Tessék? Te szándékosan elégetted az első kiadásomat?
Így volt, igen.
A Clara Bell fordítást, ami az egyetlen angol nyelvű kiadás második epilógussal.
Szépen égett.
Tehát akkor könyvgyújtogatás.
- Nem létezik ilyen szó. - Szerintem igen.
- Nem, tényleg nincs. - De igen, és most nem kikeresem,
- ellenőrzöm. - Ilyen szó nincs.
Valami mást kell megnéznem.
Felgyújtottam a könyvet, de a házat nem akartam. Esküszöm!
Pontosan.
Archie! Nem szeretnél hozzátenni valamit,
ami segíthet a nejednek?
Ha Katie szerint baleset volt, akkor az volt.
- Na tessék! Ügy lezárva. - Ne, ezt ne csinálja!
Ne oktasson ki a rendőri munkából!
Én sem szólok bele, hogy írjon Rooster-könyvet.
- Rendben. - De ha én írnám,
tuti karatézna a pasas.
- Talán. - Nem lenne jó poén?
Tudja, menne és verekedne.
A gatyám!
A francba! Ez az egyetlen, ami nem égett el a tűzben!
- "Gatyám." - Papírtörlőt?
- Kérek! Jézus isten! - Igen, hozom.
Alig feltűnő.
Nem gondoltam, hogy mellém állsz, szóval köszi.
Igen, persze.
Még mindig szeretlek.
Csúcs.
Apád tudja, hogy Sunny...
teherbe esett?
Elképesztő, ahogy hárítod a felelősséget.
Nem, isten ments! Így is megalázó.
Még az sem biztos, hogy megtartja a babát.
Úgy értem, folyton meggondolja magát mindenben.
Szólnál, ha van fejlemény? Imádom a cliffhangert.
Miért tetted ezt velünk?
Talán mert olyannal akartam lenni, aki nagyra tart.
Mostanában minden beszélgetésünk arról szólt, hogy nekem kell megváltoznom.
És oké, oké, tudom, hogy én is hibás vagyok. Beismerem.
De őszintén, az önismeretem miatt sokkal könnyebb volt megbocsátani neked.
Már túl vagyok rajta. De most már csak az a kérdés,
hogy te meg tudsz-e bocsátani nekem?
Várj! Tekerjük vissza!
Azt mondtad...
Te bocsátottál meg?
Így van.
Ki nem zakkan meg egy kicsit egy fájdalmas szakítás után?
- Katie most ezt éli át. - Aha. Ja, ez igaz.
Nem jött el a partnerem a végzős bálra, és nem fejeztem be a gimit.
Ja, utazgattam, mentem a Limp Bizkit után.
- Komolyan? - Ja.
Felhívtak a színpadra is. Tippeljen, hányszor!
Tizenhétszer.
Tizenhétszer?
Látott már bárkit ennyiszer a színpadon?
Ez elképesztően magas szám.
- Engem háromszor hívtak fel, ennyi. - Szóval Katie rendes lány.
Te idióta pöcs! Örülj, hogy nem maradt itt a stukkere!
Valójában itt maradt. El is teszem.
- Vigyázat! - Jézus Krisztus!
Fegyver a földön!
Sosem teszem el rendesen, ez a baj. Megvan.
ROOSTER 1. ÉVAD 2. RÉSZ
Mielőtt elkezdenénk, elindult a "Ludlow Szemle" pályázata,
szóval küldjetek verseket és novellákat.
Én mondom, nincs jobb érzés, mint nyomtatásban látni a munkátokat.
Az első publikációm még mindig ki van ragasztva apám hűtőjére
egy Georgia Bulldogok mágnes
és egy vízszerelő száma mellett, aki hat éve meghalt.
Az én cuccom nem lesz a hűtőn,
mert a valódi életemről írok.
És én bárkit levarrok.
Hármasozás.
Csak csajokkal, milfekkel, dilfekkel.
- Eli! - Mizu?
- Megdugjalak? - Na jó.
- Asztmás vagyok. - Akkor hozd a szipudat.
Eva! Nyugi, kislány!
Na jó, maradjunk Emily Dickinsonnál!
Helló, Walt! Dupla presszó nagy pohárban.
Köszönöm.
Azt hiszem, a kedvenc baristánk maga vágta a frufruját.
Valami nem stimmel nála.
Nincs időm Beverly miatt aggódni.
Megkaptuk az új zöld szabályozást, és ettől...
Az igazgatóság egy tervezetet akar lenyomni a torkomon.
Jó, akarsz egy kávésétát, hogy kibeszéld?
- Nem tudom. Jó reggelt, dékán úr! - Helló!
Shepard professzor! Helló, haver!
Cristle, elküldenél egy hallgatói aktát? Gracie Shaw.
Azt mondja ADHD-s,
de szerintem csak lusta és nem túl okos.
Vagy tényleg gondjai vannak.
Mind szorítunk érte.
Hogy lehet a barátod ez a tag?
Nem közeli. Távolságot tartok.
Ma vele vacsorázol fél nyolckor.
Köszönöm, Cristle.
- Bocsánat! - Szia, Walt!
Beszélhetnénk?
Szia! Hogy vagy?
- Remekül. - Szuper. Hogy aludtál?
- Hogy aludtam? - Igen.
- Mennem kell. - Jól van.
- Lehet egy kérdésem? - Mit tehetek érted?
Katie-ről lenne szó.
Csak ne kérdezd meg, hogy aludtam! A hideg is kirázott.
- Mi történt? - Semmi. Nem történt semmi.
Ugyan, kérlek! Tagadhatatlan volt a szexuális energia.
Latin-Amerikában éreztem magam.
De tudom, úriember vagy, csókról egy szót se!
Nem csókolóztunk.
Szóval te akartad, de ő nemet mondott?
Ő akarta, de te mondtál nemet.
- Ezt hogy csinálod? - Látom a mikrorezdülésekben.
Na, halljam! Mondd a pletyót, aztán jöhet a többi!
Nem. Azt szeretném, ha Katie állása biztonságban lenne.
Egyáltalán nincs biztonságban. Leégetett egy patinás tanszéki épületet.
De az baleset volt!
Bántalmazott egy professzort a rendőrségen.
Azt szándékosan tette.
Tisztázzuk, kedvelem Katie-t,
de az is a feladatom, hogy megvédjem az intézményt,
és ez nehéz ügy.
Jó hír. Nincs több nehézség.
Katie felmondott.
Nem, ez nem igaz.
EZENNEL FELMONDOK
Azta! Ez ám a betűméret!
Hadd beszéljek vele, mielőtt döntenél! Kérlek!
Barátodként.
A barátok megosztják titkaikat.
Ez komoly?
Jól van.
Dylan szívdöglesztőnek talál.
- Ezt már szeretem, Greg. - Én egyáltalán nem.
Mi van a szemeddel és a gatyáddal?
Vicces történet. Sétáltam haza a Stone Hillen, és elestem.
- Beszarás. - Ja.
- Szóval te írtál. Minden oké? - Igen. Mondtam, hogy terhes vagyok?
Senki nem veszi a lapot.
Figyelj, szeretném, ha tudnád, Sunny, hogy ez egy nagy döntés!
- És bármit is szeretnél... - Megtartom.
Ó, remek.
Tudom, kismillió érv szól a baba ellen.
- Mi lesz a Burning Mannel? - Imádnád azt a fesztivált.
De akármennyire is szeretném azt hinni, hogy nem akarom, rájövök, hogy akarom.
Feltétlenül.
Oké, oké, ne haragudj!
Csak ez... egy kicsikét sok.
Tudom. Nekem is sok.
Viszont egy óra múlva interjúzom egy gyakornoki helyre,
szóval ha úgy tennél, mint aki benne van, annak nagyon örülnék.
Benne vagyok! Száz százalékig!
Nyolcvannak érzem, de elég.
Anyámnak kórházba kell mennie, megint.
Egy csomó vizsgálatot meg kell csináltatni, de utálja a tűket.
- Annyira stresszes... - Pill és jövök.
Oké, jó.
Ó, hali, Bates professzor!
Mi történt a nadrágjával? Bármi is ez, imádom.
Érezted már úgy, hogy minden, amiért dolgoztál, kicsúszik a kezeid közül?
- Aha. - Tudod, a következő fél évben
könyvet akartam írni.
Nincsenek illúzióim. Tudom,
hogy egy geopolitikai ismeretterjesztő könyv nem éppen szexi bestseller,
de akinek szólna, az tényleg imádná.
- Én imádnám. - Helyette rohangálhatok
a diszkontba grillcsirkéért egy Toyota Siennával.
Anyának is Siennája van. Lábbal nyílik a csomagtartó.
Bocsánat, hogy ezt rád zúdítottam...
- Gina. - Gina. Igen.
- Bármit rám zúdíthat. - Hogy mondtad?
Nem te, Roland. Bocsánat.
Halló? Igen.
Szóval lementem a recepcióra, mert megint kizártam magam.
- Aha. - És átadtak egy merőkanalat
rajta egy kulccsal, ami az összes ajtót nyitja.
Hát nem cuki ez a város?
Tudom, mit művelsz. Ne próbálkozz, már döntöttem!
Nem művelek semmit.
New England. Jogosan imádják. Uramisten! Ez meg mi?
- Egy örök karácsonyi bolt. - Egy örök karácsonyi bolt.
- Hogy bírja ki egész évben? - Mert isteni a forró csoki.
Apa, el kell mennem innen, hogy újrakezdjem a sok zaj nélkül.
- Viccelsz? - Apa!
Úristen!
Borsmentapálcikát adnak hozzá kanálnak!
Szerinted én nem tudok a borsmentapálcikáról?
Három éve itt élek és imádom!
Akkor ne add fel! Egy aprócska bökkenő miatt.
Na jó. Több, óriási bökkenő miatt.
Ugye most viccelsz?
Anya öt éve hagyott el, és te rögtön feladtad!
Én legalább újra akarom kezdeni,
nem bujkálok Floridában az élet elől, ez tök szánalmas.
Istenem! Ez nagyon gonosz volt. Sajnálom!
- Semmi baj. - Ne haragudj, gonosz voltam!
Egyébként nem bujkálok.
Szoktam kagylókat is gyűjteni,
és agyalok, hogy belépjek-e egy szektába.
Bővíteném a Ludlow Szemlét.
Egy kiadvány helyett kettő lenne,
télen és tavasszal. Költségvetési jóváhagyás kellene.
Milyen hölgyhöz méltatlan kérés!
Az új hallgatói központ kimerítette az alapítványi keretet. Spórolnunk kell.
Ezt nem kétlem, de a "Szemle" a bölcsészkari képzés sarokköve.
Leginkább a költészet tanszék vonzza az intézménybe a hallgatókat.
Tudom, óriási.
Minden elsős a kedvenc költője nevét hordja a pulcsiján.
E. E. Cummings.
Ezt a kőbunkót, baszki!
Hé, gyere! Húsz perced van kávésétára.
- Tizenöt. - Köszönöm, Cristle!
Most beszéltem Riggsszel, és el kell mesélnem,
nehogy a vacsorátokon megpróbáljon alám tenni.
Jó, persze, de kérek minden mocskos részletet arról,
hogy vetetted rá magadat Gregre.
- Tessék? - Szép volt. A helyedben én is rámennék.
A pasi egy sármos dög, az istenért.
Tudom, csak pár napja vagyok itt,
de hiányozni fog ez a hely.
Elkúrtam a kakast.
Ez jó téma lehet a csajos estékre a barátnőiddel, de nem biztos,
- hogy érdekelnek a részletek. - Ugyan már! A szélkakasra értem.
Egyetemi hagyomány.
Az egyik profnak el kell rejtenie a campuson.
Ha egy hallgató megtalálja, nincs több óra.
Bár megpróbáltam volna!
Kicsim, hát maradj és próbáld meg!
Jó? Mit szólsz?
Sosem láttam kicsípve.
Most már tudjuk, mitől különleges.
- Öcsém, mi van? - Nem, nem, nem.
Te mondtad, hogy több értelme lenne, ha valamiért különleges lány lenne.
Most már kiderült. De ez ne tántorítson el!
- Te rocksztár vagy! - Folyton ezt mondod, de nem igaz.
- De igen. - Lúzer vagyok.
Nem, kicsim, úristen! Nem vagy az. Nem vagy lúzer.
De, lúzer vagyok, és végeztem ezzel a hellyel.
Igyál egy forró csokit! Tudom, hogy másra sem gondolsz.
Nem is a forró csokira gondolok!
Walt! Meggyőztem. Katie nem megy el.
- Ez remek hír, Greg. - Parancsoljon!
- Köszönöm, Beverly! - Ja.
Valami tényleg nem stimmel.
Örülök Katie-nek.
A helyi rendőrtiszt egy kissé túlbuzgó,
de majd elhívom a szaunába, és beszélek vele.
Katie-nek írnia kell egy bocsánatkérő levelet, de...
Ne szemeteljünk, gyerekek, köszönöm!
De ráfoghatja az egészet valami női dologra.
Hormonokra, gyógyszerekre.
Ennek örülni fog.
És rövid felfüggesztés után folytathatja is.
Köszönöm, hálás vagyok.
Köszi, Walt!
Tudtad, hogy Roosevelt mentette meg az amerikai focit?
Nem.
1905-ben húsz futballista halt meg az egyetemeken.
Teddy összehívta az edzőket a Fehér Házba,
ahol segített fejleszteni a játékot, így megmentette azt.
- Tudod, miért mesélem el ezt? - Nem, de később beugrik.
A legkiválóbb elnökünk nem volt önzetlen.
Szerette volna, ha a fia a Harvardon futballozik anélkül, hogy belehalna.
Így ő is nyert a dologgal.
Walt, figyelj, ha bármikor tehetek érted valamit, csak szólj!
Fogadd el az írói állásunkat!
- Nem. - Kérlek! Csak a szemeszter végéig.
Szép skalp lenne egy bestseller író, akiről a szülők hallottak is az életben.
- Nagyon hízelgő. - Tégy meg valamit! Nézz fel oda!
Az exfeleséged neve áll az új hallgatói központunkon.
Gyakorlatilag családtag vagy.
Az kicsit erős.
Ráadásul ez nem igazán választható.
Ez az alku része.
- Komolyan? - Komolyan?
Általában nem ilyen meleg a kezem. A forró csokitól van.
Bocs, bocs, bocs. Jól van, nyugalom!
Annyira vicces dolog történt.
Sziasztok! Szóval ott hagytuk abba,
hogy Lenin meg akarta dönteni a Romanov-dinasztiát.
Bocsánat, bocs. Elképesztő dolog történt.
Van egy barátom, Roland, szobatársak voltunk az egyetemen.
A Cambrige-re járt, ugye?
Igen, oda. Látom, valaki figyelt.
Felkért rá, hogy én, a kis Archie,
szakértő legyek a BBC híradójában holnap.
Úgy tartanak számon,
mint "szaktekintélyt az orosz-brit kapcsolatokban".
Nem én mondtam, bíró úr.
Ó, apám! De nem vállalhatom.
- Hiszen óránk lesz, nem lehet. - Nem, ó, ne...
- Nem tehetem ezt veletek. - Csinálja!
- Nem lehet. Vagy mégis? - Még szép!
- Igen! - Igen? Mit szóltok?
- Liv? - Ja, tarolni fog!
Az biztos. Benji, mit szólsz?
Fogd be, Benji, ne szívass!
- Akkor oké? Mehet? Elvállaljam? - Igen!
Kösz, hogy eljátszhattam, hogy meg kellett győznötök.
Térjünk vissza ahhoz, hogy Lenin elvtárs hogyan mészárolta le a Romanov-lányokat!
ART CSEMEGÉI
Jól van.
Tessék, srácok!
- Jó étvágyat! - Ez az, bacon!
Kösz, haver!
KATIE CSOMAGOLOK
- Minden oké? - Nem tudom, Tommy.
A lányom mélyponton van.
Nem kezeli túl jól.
Úgy értem, befejezte?
Ó, igen. Ja. Tessék, odaadhatod az állatpajtásaidnak!
Szuper. Uraim!
Ketchup.
- Lehet, hogy nem vagyok a legjobb apa. - Még mindig mondja.
Oké. Jó.
Ártott neki? Mondjuk, elhanyagolta?
Nem.
- Alkoholista volt? - Mi? Nem!
- Akkor abuzálta? - Jézusom!
Lekevert pár pofont? Nem ítélem el.
Ezért pont el kéne ítélned. Köszi, srácok.
Jó, nem kell segítség. Megoldjuk, köszi.
- Te is mehetsz. - Ja, persze.
- Lám, lám! - Végre egy épelméjű ember!
Azt mondtad Waltnak, hogy szexelni akartam veled?
Nem. Amúgy szia!
Nem.
Nem szavakkal. Hallottál már a mikrorezdülésekről?
Tehát nem mondtad azt, hogy, idézem: "Dylan szívdöglesztőnek talált."
Mi? De, igen. Ezt mondtam.
Pontosan ezekkel a szavakkal, de nem kérkedtem vele.
Mondd el nem kérkedve!
Dylan szívdöglesztőnek talált.
- Senki nem beszél így. - De kérkedtem.
Valójában döngettem a mellemet. Sajnálom.
- Hogy tehetném jóvá? - Hívj meg reggelizni!
Sima ügy. Tommy! Tommy, gyere csak!
Baszki!
A picsába!
De ki akar cserélni?
ARCHIE: A TV-BEN LESZEK
Én válaszolok helyettetek, de nem akarok.
Úgy érzem, a falnak beszélek.
Tudod, Elizabethnek igaza volt.
Amikor Katie-nek gondja volt, már suhantam is.
Egy suhanc vagyok.
Szóval mindig ott voltál neki?
- Oké. - Basszus!
- Hogy bírja? - Túl sok volt.
És most nincs eszköztára ahhoz, hogy megbirkózzon a gondokkal.
El fog menni, nem tehetek ellene semmit.
- Greg, elmesélnék valamit. - De nem Teddy Rooseveltről, ugye?
- Nem, hanem magamról. - Remek.
Gyerekkoromban felvettek a Georgiai Egyetemre.
- Hajrá Bulldogok! - Húsz percre volt tőlünk. Egyértelmű.
De felvettek a Brownra is, ami rohadt messze volt,
és féltem, hogy az összes gyerek okosabb lesz nálam.
Hát maradtam a Georgiánál.
Egyik reggel apám az ölembe dobott két jegyet a Rhode Island-i Providence-be.
Egyikünk sem járt még ott, és nagyon izgatott lettem az út miatt,
- szóval elindultunk. - Ja, mi is folyton utaztunk,
míg Katie kicsi volt.
Mindenhol jártunk.
Imádta Prágát. Régen "Plágának" hívta.
- Nincs vége. - Amikor Providence-be értünk...
- Oké. - ...rögtön tudtam,
hogy a Brownra kell járnom. És így is lett.
Légy olyan, mint az apám!
Mutass neki utat!
Nem számít, mivel.
Csak lássa, hogy nem szarod le!
Gyerünk! Gyerünk! Gyerünk! Gyerünk!
Mi a fenét csinálok?
Ez hülyeség.
Gyerünk!
Ne, ne, ne!
Megvan!
Na, ne nyafogj!
- Mindjárt kész. - Istenem!
Katie elégette a ruháimat, aztán pofán vágott,
és mégis engem néz majd hülyének több millió ember. Ez annyira nem fair.
Szóval ez Katie műve.
Nem mondtad.
Igen. Igen, az. Oké.
Igen, jó. Ő csinálta. Igen.
És marha nagy balhé lett az egészből.
Minden reggel ki kell surrannom a hotelből, nehogy összefussak
az apjával, aki nyilván ott szállt meg, felzabálja az összes mogyorót a bárban.
- A faszi mogyorómániás. - Sokan szeretik a mogyorót, én is.
Miért történik ez velem?
Ez költői kérdés, vagy válaszoljak rá?
Ne kímélj!
Szerintem pár ember nárcisztikus seggfejnek tart, akit pofán kéne vágni.
- Mint látod. - Ezt gondolják rólam?
Néhányan igen.
- Te is ezt gondolod? - Nem.
Nem mindig.
Úgy értem, inkább egy hotelben szállsz meg, mint nálam.
És egyesek szerint talán ez félreérthető.
Lakótársad van, és tudod, az összeköltözés nagy lépés.
Közös gyerekünk lesz.
Na jó, nézd, ha ekkora szemétláda vagyok, miért vagy még velem?
Hát először is, mert jó pasi vagy. Másrészt mert okos vagy. Meg ez a hang.
Komolyan, mintha a Paddington macival dugnék.
- És ez beindít. - Hát egy bölcs maci
mindig tart magánál lekváros szendvicset.
- Miről beszélsz? - Ezt mondja a maci.
Senki sem tökéletes. Mindenkiben van jó és rossz is.
A neurológusok szerint az agyunk formálható.
Ismétléssel és szándékkal mi dönthetjük el, kivé válunk.
És te válaszút előtt állsz. De képes leszel a sarkadra állni,
hogy azzá válj, aki benned rejlik.
- És ha nem sikerül? - Akkor tovább lépek.
Tessék, kész!
Még valamit? Egy erős rúzst?
- Kihagyom. - Gyáva.
Megyek vissza órára.
- Elloptad? - Ja, még szép!
Megtetted azt, amit én soha, hogy szarul érezzem magam?
Oké.
Figyelj, tudom, hogy nem szereted, ha rocksztárnak hívlak, de az vagy!
- Légyszi, ne! - De az vagy. Lapozzunk!
De mostanában tettél olyasmiket, amik kicsit lúzeresek.
Tudom, mert jártam ebben a cipőben.
A bénázó felismeri a bénázót.
Katie, teljesen igazad volt. Nem sikerült talpra állnom.
És kitartó sem vagyok. De remélem, ezt nem örökölted.
Kicsim, imádod ezt a helyet!
Nem kell más ahhoz, hogy itt maradj, csak bátorság.
És egy levél arról, hogy pszichés bajod van.
Jézus Mária!
Segítesz megírni?
Megnyílt az Elizabeth Stoddard Hallgatói Központ.
Láthatjátok, hogy megtartottuk az eredeti téglahomlokzatot 1821-ből.
- Cristle mondta, hogy itt vagy. - Köszönöm.
Utálom ezt a hülye szárnyat.
Fogtak egy klasszikusan szép neogótikus épületet, és hozzácsaptak egy üvegházat.
Meg ráadásnak egy smash burgerezőt.
Feláldozzuk a tradíciót, és miért? Több kövér gyerekért?
- Abból már rohadt sok van itt. - Jaj, ne! Ezt ne mondd ki!
- Ja, köszi. - Na jó.
Mi váltotta ezt ki?
A Riggs dékános vacsora. Megvágtuk a költségkeretét.
Úgy érzem, ebből áll az egész munkám.
Az emberek fontos dolgokkal fordulnak hozzám,
nekem meg nemet kell mondanom, és engem okolnak.
Az igazi barátaid tudják, hogy ez is benne van.
- Nem okolunk semmiért. - Remélem is.
Csak online lesz elérhető a "Ludlow Szemle". A zöld szabályozás miatt.
Minden évben kinyomjuk, és térdig gázolunk benne,
- mintha felrobbant volna egy papírgyár. - Nem teheted! Sokan felháborodnának.
Nem. Csak az a harminchat diák, aki írt bele.
Meg a kábé hetvenkét szülőjük, és...
És én.
Minden évben kiolvasom az egészet.
Úgy sajnálom!
"Őszintén sajnálom a fent leírtakat."
"Eszelősként viselkedtem, és..."
- Nem tetszik az "eszelős". - Tényleg?
Inkább legyen, "túlterhelt voltam".
A te leveled, nem baj, ha közepes.
De nekem tetszik.
Oké, kész.
Na és vele mi lesz?
- Elrejthetem én, ugye? - Rád vár.
Majd akkor, ha kell egy kis dopping.
Mondjuk, ha először meglátom azt a faszt babakocsival.
Várj! Mi van?
Helló! Sajnálom, megint elhagytam a kulcsot.
Semmi gond.
- Gyakran előfordul, nem? - Tudom, annyira szégyellem magam.
Milyen reakcióra számíthatunk
a brit vezetés merész lépésére az oroszoktól?
Az biztos, hogy nem lesz zökkenőmentes az ügy.
Teherbe ejtetted?
EGY PROFESSZOR AZ OROSZ SZANKCIÓK TÖRTÉNELMI ÖSSZEFÜGGÉSEIRŐL
Mr. Bates! Élőben látják a BBC-n.
- Az ott Greg? - Igen.
Verd szét!
Uramisten!
Eli! Eli!
Eli, jól vagy? Kell az inhalátor?
Halihó! Jöhet egy kávéséta?
Most nem. Nem érek rá.
- Hali! - Helló!
Nagyon köszönöm, hogy végül lezártad ezt a sajnálatos tűzesetet.
Persze. Semmiség az egész.
Mondd csak, amíg kint merültél, nem láttad véletlenül a pisztolyomat?
- Nem láttam. - Semmi baj. Biztos a kocsiban hagytam.
Ó, nem! A lőtéren hagytam el! Ott van a legjobb helyen.
Nehéz észben tartani.
Talán ez most nem félreérthető.
Viccesebb vagyok, mint hiszik.
Köszönöm. Köszi.
- Ez a faszfej. - Szia, Mo! Hogy vagy?
Mi van, ideköltözöl?
Hát, köszi, hogy kikísértél.
Naná.
Nem mintha összetörne, hogy elmész.
Nem bántásból,
de örülök, hogy eljöttél.
Én is.
- Szeretlek. - Én még jobban.
Szia, apa!
Szia, kicsim!
Hétfőn tali!
- Hogy micsoda? - Menj, menj!
ELM FOGADÓ
Magyar szöveg: Kopányi Vanda Iyuno