Labas, dukrele.
Atnešiau tau mačios.
-Ačiū, nenoriu. -Matau.
Policija norėtų, kad greitai ateitume į nuovadą.
Gal norėtum apsimaut kojines ir apsiaut batus?
Arba ne kojines. Tinka.
Net jei sudeginau jo namus tyčia,
jokie prisiekusieji manęs nepasmerks.
Nemanau, kad reiktų taip šnekėti garsiai.
Geriau pasiruošk šnekėti apie tai, kad čia nelaimingas atsitikimas.
Man nereikia repetuot, kad pasakyčiau tiesą.
Man patinka. Jei tu taip nepasakysi, aš pasakysiu.
-Susišukavai plaukus? -Taip.
Ant nugaros taip pat?
Žinai, man patinka. Gražu.
Tėti, pamečiau šlepetę po stalu, ar gali paspirt?
-Štai. -Ačiū.
Nesiaukit batų, mielieji. Išgerkit grietinėlės.
-Ačiū, ne. -Žinau, kaip tai atrodo,
ypač todėl, kad mes su Arčiu susiginčijom.
Buvau labai pikta.
Atsiprašau, palaukit. Tik klausiausi, neužrašinėjau.
Minutėlę. Motyvas - yra.
Pareigūne, jai nereikia repetuot, jeigu ji sako tiesą.
-Norit, kad užsirašyčiau? -Taigi...
Pasiėmiau jo "Karo ir taikos" kopiją ir uždegiau.
Tyčia sudeginai mano pirmą Tolstojaus leidimą?
Taip.
Klaros Bel versija - vienintelis vertimas į anglų kalbą
su antruoju epilogu.
Ji degė labai gražiai.
Žodžiu, tyčinis knygos padegimas.
-Tokio dalyko nėra. -Aš užtikrintas, kad yra.
-Ne, nėra. -Yra, ir nesiruošiu ieškoti internete,
-tik turiu kai ką patikrint... -Nėra.
Kai ką patikslinsiu...
Sudeginau knygą, bet namo gaisras buvo netyčinis, prisiekiu.
Tikrai taip.
Arči, ar norėtum pridurti
ką nors, kas padėtų tavo žmonai?
Jei Keitė sako, kad čia nelaimingas atsitikimas, tai tiesa.
-Štai taip. Byla baigta. -Nedaryk šito.
Nemokyk manęs dirbti.
Aš tavęs nemokau rašyti knygas apie Rūsterį.
-Gerai. -Bet jei galėčiau pamokyt,
tavo vaikinas mokėtų karatė.
-Galbūt. -Būtų linksma, ar ne?
Jis galėtų peštis su kitais...
Mano kelnės!
Čia vienintelės mano nesudegusios kelnės.
-"Kelnės." -Atnešti servetėlių?
-Prašau. Dieve... -Taip.
Beveik nesimato.
Nežinojau, ar palaikysi mane. Ačiū.
Taip, žinoma.
Aš vis dar myliu tave.
Šaunu.
Ar tavo tėtis žino, kad Sanė apvaisinta?
Tai bent, beprotiškas atsiribojimo būdas!
Dieve, ne. Ir taip jaučiuosi pažeminta.
Net nežinau, ar Sanė norės gimdyti.
Niekada nežinosi, ką ji nuspręs.
Ar galėtum informuoti? Man patinka intrigos.
Kodėl taip pasielgei su mumis?
Galbūt vėl norėjau būt su moterim, kuri mano, kad aš šaunus.
Pastaruoju metu šnekėjom tik apie tai, kad turiu pasikeisti.
Žinau ir pripažįstu, kad aš netobulas.
Galbūt mano savimonė ir padėjo tau atleisti.
Aš jau atleidau. Lieka vienintelis klausimas:
ar galėsi atleisti man?
Ar galim... Noriu grįžti atgal.
Tu...
Tu man atleidai?
Taip.
Kam neteko pamesti galvos po sunkaus išsiskyrimo?
-Keitei dabar sunku. -Tai tiesa.
Mano išleistuvių pora persigalvojo, todėl nebaigiau vidurinės.
Važinėjausi ir sekiau Limp Bizkit turą.
-Tikrai? -Taip.
Atspėk, kiek kartų jie pakvietė mane į sceną.
17.
17?
Ar kada matei, kad ką nors pakviestų 17 kartų?
Tai absurdas.
-Mane pakvietė 3 kartus. -Keitė labai gera.
Kvailas šikniau! Tau pasisekė, kad jis nepaliko čia savo ginklo.
Tiesą sakant, palikau. Pasiimsiu jį.
-Atsargiai! -Jėzau Kristau!
Ginklas nukrito!
Visada įkišu neteisingai, štai kodėl. Dabar gerai.
Jau galite pateikti paraiškas "Ladlou apžvalgai".
Atsiųskit savo eilėraščius ir apsakymus.
Nėra nieko maloniau už jausmą, kai matai išspausdintą savo kūrinį.
Pirmas mano išspausdintas kūrinys vis dar kabo ant tėčio šaldytuvo
šalia Džordžijos Buldogs magneto
ir prieš 6 metus mirusio santechniko tel. numerio.
Mano kūrinių nebus ant šaldytuvo,
nes rašau apie tikrą gyvenimą.
Ir man netrūksta sekso.
Šneku apie trejukes.
Su merginom, karštom mamytėm ir tėtukais.
-Ilajau. -Ką sakei?
-Nori ant kablio? -Aišku.
-Sergu astma. -Atsinešk inhaliatorių.
Eva, ramiai.
Grįžtam prie Emilės Dikinson.
Labas, Voltai. Atnešiau dvigubą espreso dideliam inde.
Ačiū.
Manau, mūsų mėgstamiausia baristė nusikirpo kirpčiukus.
Kažkas negerai.
Dabar negaliu nerimauti dėl Beverlės.
Girdėjom apie naują žaliąją iniciatyvą, ir jis...
Valdininkai kiša sudėtingą politiką man į gerklę.
Nori pasivaikščiot su kava? Galėsi išsipasakot.
-Nežinau. Sveiki, dekane Rigsai. -Labas.
Profesore Šepard. Sveikas.
Kristl, ar gali atsiųsti Greisės Šo studentės bylą?
Ji ako, kad serga ADHD.
Aš manau, kad ji tik tinginė ir truputį kvailoka.
Arba jai tikrai labai sunku.
Sirkim už ją.
Kaip gali draugaut su juo?
Mes nesam artimi. Aš laikausi atstumo.
Šiandien pusę aštuonių vakarieniausit kartu.
Ačiū, Kristl.
-Atsiprašau. -Labas, Voltai.
Ar galim pašnekėt?
Labas, kaip sekasi?
-Puikiai. -Šaunu. Kaip miegojai?
-Kaip miegojau? -Taip.
-Man metas. -Gerai.
-Galiu kai ko paklausti? -Taip, kuo galiu padėt?
Čia dėl Keitės.
Klausau. Tik neklausk, kaip aš miegojau. Buvo labai šalta.
-Kas nutiko su profesore? -Nieko.
Liaukis, tvyrojo nepaneigiama seksualinė energija.
Maniau, kad mes Pietų Amerikoj.
Žinau, tu džentelmenas, nepasakoji apie bučinius.
Mes nesibučiavom.
Tu norėjai, bet ji atsisakė.
Ji norėjo, bet tu atsisakei.
-Kaip tau pavyksta? -Matau tavo mikroišraiškas.
Nagi, papasakok, o paskui imsimės tavo reikalo.
Atėjau, nes noriu užsitikrinti, kad Keitės darbo vieta saugi.
Jos darbo vieta tikrai nesaugi. Ji sudegino istorinį fakulteto namą.
Tai nelaimingas atsitikimas.
Ji taip pat užpuolė profesorių nuovadoje.
Tą ji padarė tyčia.
Galiu pasakyt, kad man patinka Keitė,
bet aš taip pat įpareigotas ginti šią instituciją,
ir šiuo metu man prastai sekasi.
Gera naujiena. Nesėkmės baigėsi.
Keitė išeina iš darbo.
Negali būt.
PRAŠAU PRIIMTI MANO PRAŠYMĄ...
Oho, labai didelis šriftas.
Leisk man pašnekėt su ja prieš atleidimą.
Prašau kaip draugo.
Draugai dalinasi paslaptimis, Gregai.
Tikrai?
Gerai.
Manau, kad sužavėjau Dilan.
-Dabar daug geriau, Gregai! -Nemanau.
Labas, mamyte!
Kas nutiko akiai ir kelnėms?
Linksma istorija. Leidausi nuo Akmens kalvos ir pargriuvau.
-Juokinga. -Taip.
-Siunčiau tau žinutę. Ar viskas gerai? -Taip. Jau sakiau, kad laukiuosi.
Nieks nesupranta mano juokelių.
Tik norėjau pasakyt, kad čia labai svarbus sprendimas.
-Kad ir ką nuspręsi... -Aš gimdysiu.
O, šaunu.
Žinau, kad yra milijonas priežasčių negimdyti.
-Turėjau važiuoti į Burning Man. -Tau ten labai patiktų.
Nors ir labai stengiuosi nenorėti jo, vis tiek noriu.
Žinoma.
Gerai, atsiprašau.
Atsiprašau, turiu daug ką apgalvot...
Žinau. Aš taip pat.
Po valandos laukia pokalbis dėl stažuotojos darbo,
todėl jei bent apsimestum, kad visiškai palaikai mane, būčiau dėkinga.
Aš palaikau tave. 100 proc.
Panašiau į 80, bet tiks.
Dabar mano mama turi grįžti į ligoninę.
Reikia atlikti daug tyrimų, o ji negali pakęsti adatų.
-Labai daug streso... -Tuoj grįšiu.
Tiesiog... Gerai.
Sveiki, profesoriau Beitsai.
Kas nutiko kelnėms? Kad ir kas nutiko, man patinka.
Ar kada jauteisi taip, lyg visas tavo gyvenimas
imtų slysti iš rankų?
-Taip. -Turėjau skirti 6 mėnesius knygos rašymui.
Aš realistas, žinau, kad geopolitinė negrožinė literatūra
netinka skaitomiausios knygos receptui.
Tik manau, kad žanro mėgėjams labai patiktų.
-Man patiktų. -Bet vietoj to važinėsiu su Toyota Sienna
ir pirksiu keptas vištas iš prekybos centro.
Mano mama turi Sienna. Gali atidaryt jo bagažinę koja.
Atsiprašau, kad užkroviau šią naštą ant tavo pečių.
-Džina. -Džina.
-Galit kraut ant mano pečių ką tik norit. -Atsiprašau?
Ne tau, Rolandai. Atsiprašau.
Alio. Taip.
Nuėjau į registratūrą, nes vėl užtrenkiau duris.
-Taip. -Man davė samtį su raktu,
kuris atrakina visas duris.
Šis miestelis labai mielas.
Žinau, ką darai. Nesistenk, aš jau apsisprendžiau.
Aš nieko nedarau.
Naujoji Anglija tikrai verta pagyrimo. Kas čia?
-Kalėdinė parduotuvė. -Kuri veikia visus metus.
-Kaip jie išsilaiko? -Jie turi puikaus karšto šokolado.
Tėti, aš turiu atsiriboti nuo triukšmo ir pradėti viską iš naujo.
-Neįtikėtina. -Tėti.
O, Dieve.
Jie duoda pipirmėčių lazdelę maišymui.
Manai, kad nežinau apie pipirmėčių lazdeles?
Gyvenau čia 3 m. Man patinka lazdelės.
Tai nepasiduok dėl vienos nedidelės nesėkmės.
Gerai, dėl kelių siaubingų nesėkmių.
Juokauji?
Mama paliko tave prieš 5 metus, ir tu pasidavei iš karto.
Aš bent jau planuoju pradėt iš naujo.
Aš nesikraustau į Floridą, kad pasislėpčiau nuo gyvenimo. Tai graudu.
Atleisk, šnekėjau labai šiurkščiai.
-Nieko baisaus. -Atsiprašau. Aš labai šiurkšti.
Beje, aš nesislepiu.
Aš kolekcionuoju kriaukles
ir ruošiuosi tapti kulto nariu.
Išplėsiu "Ladlou apžvalgą".
Vietoj vieno leidimo išleisiu du.
Žiemos ir pavasario. Man reikia tavo biudžeto patvirtinimo.
Tikra dama šitaip neprašytų.
Naujas studentų centras išsiurbė lėšas.
Pinigų kapšas tvirtai užrištas.
Neabejoju, bet "Apžvalga" - menų programos kertinis akmuo.
Poezijos skyrius traukia studentus į šią įstaigą.
Taip, jis labai populiarus.
Visi pirmakursiai atvyksta su mylimų poetų marškinėliais.
E. E. Kamingsas!
Senamadiškas šiknius.
Eime, Kristl sakė, kad turi 20 min. pasivaikščiojimui su kava.
-15. -Ačiū, Kristl.
Susiginčijau su Rigsu. Turiu tau papasakot,
kad jis neaplenktų manęs per jūsų vakarienę.
Puiku, bet noriu išgirsti ir visas smulkmenas apie tai,
kaip bandei suviliot Gregą.
-Atsiprašau. -Pagarba. Aš taip pat bandyčiau.
Tas vyras - sidabrinis lapinas, po galais.
Nors praleidau čia tik kelias dienas,
tikrai ilgėsiuos šios vietos.
Niekada nepaslėpiau gaidžio.
Čia turbūt linksma tema tau ir tavo draugėms,
-bet aš nenoriu apie tai girdėti. -Šneku apie vėtrungę.
Tai vietos tradicija.
Profesorius paslepia ją studentų miestelyje.
Jei studentas ją suranda, visi gauna laisvadienį.
Norėčiau padaryt tai nors kartą.
Meilute, pasilik ir padaryk.
Taip. Nagi...
Niekada nemačiau jos tokios.
Dabar bent jau žinom, kodėl ji ypatinga.
-Žmogau... -Ne, palauk,
tu pati pasakei,
kad viskas būtų logiškiau, jei ji būtų ypatinga.
Dabar jau žinom, bet negali liūdėti dėl šito.
-Tu roko žvaigždė. -Tu taip sakai, bet tai netiesa.
-Tiesa. -Aš nevykėlė.
Vargeli, tai netiesa. Tu ne nevykėlė.
Aš nevykėlė. Aš nešdinuosi iš čia.
Nusipirk kakavos, žinau, kad galvoji apie tai.
Aš negalvoju apie kakavą, meilute!
Voltai. Keitė pasilieka.
-Puikios naujienos, Gregai. -Prašom.
-Ačiū, Beverle. -Taip.
Ji tikrai turi bėdų.
Džiaugiuosi dėl Keitės.
Galbūt mūsų vietos policininkas per daug kruopštus,
bet užsidarysiu su juo saunoj ir pašnekėsiu.
Keitė turės parašyti atsiprašymą tarybai, bet...
Susirinkit šiukšles, vaikinai ir merginos.
Galės suversti kaltę moteriškiems dalykams.
Hormonams, netinkamiems vaistams...
Jai tai patiks.
Ji galės tęsti po laikino nušalinimo.
Ačiū, aš labai dėkingas.
Ačiū, Voltai.
Žinojai, kad T. Ruzveltas išgelbėjo amerikietišką futbolą?
Ne.
1905 m. mirė 20 koledžo futbolo žaidėjų.
Tedis sukvietė visus trenerius į Baltuosius rūmus.
Jis padėjo pakeisti žaidimą ir išgelbėjo mylimą Amerikos pramogą.
-Žinai, kodėl tai pasakoju? -Ne, bet žinau, kad suprasiu vėliau.
Geriausias mūsų prezidentas padarė tai ne dėl altruizmo.
Jis nenorėjo, kad jo sūnus
prasiskeltų kaukolę žaisdamas Harvarde.
Jam tai buvo naudinga.
Voltai, jei galiu ką nors padaryti dėl tavęs, tark žodį.
Priimk darbo pasiūlymą.
-Ne. -Tik iki semestro pabaigos.
Čia plunksna mano skrybėlei.
Turėčiau populiarių knygų autorių, kurio pavardė girdėta tėvams.
-Labai malonu. -Gregai, prašau pažiūrėti ten.
Tavo buvusios žmonos vardas naujame mūsų studentų centre.
Jūs čia kaip šeima.
Perlenkta lazda.
Beje, aš nesiūlau pasirinkimo.
Čia sutarties sąlyga.
-Tikrai? -Tikrai.
Mano ranka ne visada tokia šilta. Tai dėl karštos kakavos.
Atsiprašau... Gerai, sėskit.
Ką tik nutiko labai juokingas dalykas.
Sveiki. Gerai, tęskime.
Leninas ruošėsi nuversti Romanovų dinastiją.
Atsiprašau. Nutiko beprotiškas dalykas.
Turiu draugą Rolandą. Jis buvo mano kambariokas universitete.
Studijavot Kembridže, ar ne?
Tiesa. Kai kas klausosi.
Jis nori, kad senasis Arčis rytoj šnekėtų BBC žiniose.
Pasirodo, aš svarbus Rusijos ir Didžiosios Britanijos santykių specas.
Ne mano žodžiai, Jūsų Kilnybe.
O, vargeli. Aš negaliu.
-Turim paskaitą. -Taip. O, ne.
-Aš negalėčiau. -Jūs privalot!
-Tikrai? -Taip!
-Tikrai?
-Liv? -Taip, jūs pavarysit.
Žinoma. Bendži, ką manai?
Užsičiaupk, Bendži.
-Tai viskas gerai, ar ne? -Taip!
Ačiū, kad leidot apsimesti, kad mane reikia įtikint.
Gerai, grįžkim prie draugo Lenino ir Romanovų mergaičių žudynių.
PICA SUMUŠTINIAI ARTO KRAUTUVĖ
Gerai.
Prašom.
-Ačiū. -Skanaus.
Ačiū, brolau.
KEITĖ KRAUNUOSI DAIKTUS
-Viskas gerai? -Nežinau, Tomi.
Mano dukra turi problemų.
Jai sunku.
Klausiau, ar baigei.
Taip, gali atiduoti jį savo sužvėrėjusiems draugams.
Ponai.
Reikia kečupo.
-Gal aš tikrai ne šauniausias tėtis? -Mes vis dar tęsiam?
Gerai. Taip.
Ką padarei? Palikai ją?
Ne.
-Buvai alkoholikas? -Ką? Ne.
-Gal skriaudei ją? -Dieve, ne!
-Davei beržinės košės? Nesmerkiu. -Ne!
Turėtum smerkti! Ačiū, vaikinai.
Taip, viskas gerai. Mums nereikia jūsų pagalbos.
-Aš... Įskaitant tavo. -Taip, aišku.
-Ką gi... -Ačiū Dievui, štai sveiko proto žmogus.
Pasakei Voltui, kad bandžiau permiegot su tavim?
Ne... Ką gi, labas.
Ne.
Ne žodžiais. Ar teko girdėt apie mikroišraiškas?
"Manau, kad sužavėjau Dilan." Ar nesakei šito?
Ką? Taip, sakiau.
Taip ir pasakiau, bet be pagyrūniškos gaidos.
Pasakyk be pagyrūniškos gaidos.
"Manau, kad sužavėjau Dilan."
-Joks žmogus taip nešneka. -Aš nesigyriau.
Aš daužiausi krūtinę kumščiais. Atsiprašau.
-Kaip galėčiau išpirkti kaltę? -Pavaišink pusryčiais.
Sutarta. Tomi, man reikia tavęs.
Po galais.
Tai bent šūdas.
Ką už tai atiduotum?
ARČIS AŠ ETERYJE PO VALANDOS
Aš nenoriu atsakinėt už tave.
Tas pats kaip rėkti į šulinį.
Žinai, Elizabet buvo teisi.
Kai tik Keitė turėdavo bėdą, aš įsikišdavau.
Aš vis įsikišu...
Kitaip sakant, visada ją palaikei.
-Gerai. -Šūdas.
-Kaip ji išgyveno? -Per daug.
Ji neturi priemonių, skirtų sunkumų įveikimui.
Ji išvažiuos, ir aš nieko negaliu pakeisti.
-Gregai, noriu papasakot istoriją. -Apie Tedį Ruzveltą?
-Ne, apie save. -O, gerai.
Jaunystėj mane priėmė į Džordžijos universitetą.
-Buldogs. -20 min. kelio nuo namų.
Bet taip pat įstojau į Brauną, o jis labai toli.
Nerimavau, kad kiti ten bus protingesni už mane.
Todėl pasirinkau Džordžiją.
Vieną rytą tėvas atnešė man du bilietus
į Providensą, Rod Ailandą.
Mes niekada neišvykom iš valstijos, todėl labai laukiau šios kelionės.
-Ir išvažiavom. -Taip, mes daug keliavom,
kai Keitė buvo maža.
Ji buvo visur.
Jai patiko Praha. Ji vadino ją "Pvaha".
-Tu dar nebaigei. -Kai atvykom į Providensą...
-Gerai. -...iš karto supratau,
kad turiu mokytis Braune.
Būk kaip mano tėtis.
Rask būdą.
Nesvarbu, kas tai.
Ji tik turi žinoti, kad tau rūpi.
Nagi...
Ką aš darau?
Kvailystė. Šūdas!
Nagi...
Ne!
Turiu jį!
-Ai! -Nesimuistyk.
-Beveik baigiau. -Dieve.
Keitė sudegino mano drabužius ir trenkė man į akį,
bet aš pasirodysiu kaip mulkis. Tai neteisinga.
Tai padarė Keitė?
Tu man nesakei.
Taip. Gerai.
Ji tai padarė. Taip.
Ir visa ši istorija sumauta.
Slapta išeinu iš viešbučio, kad nesutikčiau jos tėčio,
kuris apsistojo čia ir baigia sugraužti visus jų baro riešutus.
-Jis tikrai pamišęs dėl riešutų. -Jie daug kam patinka. Man patinka.
Kodėl tai nutiko man?
Čia retorinis klausimas, ar turėčiau atsakyti?
-Norėčiau išgirsti atsakymą. -Todėl, kad kai kurie
laiko tave narcizišku šiknium, kurio veidas prašosi kumščio.
-Štai įrodymas. -Žmonės tikrai mano, kad aš toks?
Kai kurie.
-Ir tu taip manai? -Ne.
Ne visą laiką.
Tu nusprendei apsistoti viešbutyje, o ne mano bute.
Kai kam toks sprendimas pasirodytų keistas.
Turi kambariokę. Ir gyvenimas kartu - didelis žingsnis.
Mes turėsim vaiką.
Gerai, jei aš toks šunsnukis, kodėl nori būt su manim?
Pirmiausia - dėl veido. Taip pat - dėl proto ir to akcento.
Tikrai, seksas su tavim kaip su meškiuku Padingtonu,
-ir man tai patinka. -Ką gi, išmintingas meškiukas
visada nešiojasi marmelado sumuštinį po kepure.
-Ką čia šneki? -Taip sakė meškiukas.
Visi žmonės yra gerų ir bjaurių savybių deriniai.
Pasak neuromokslo, mūsų smegenys plastiškos.
Kartojimas ir intencija padeda nuspręsti, kuo tapsime.
Manau, kad pasiekei kryžkelę, bet tu susiimsi
ir tapsi tikru vyru. Žinau, kad gali juo būti.
-O jei netapsiu? -Tada aš paliksiu tave.
Viskas.
Gal padažyt lūpas?
-Ne, ačiū. -Bailys.
Grįšiu į paskaitą.
-Tu jį nuėmei? -Taip.
Padarei tai, ko aš nepadariau. Norėjai, kad jausčiausi dar blogiau?
Gerai...
Žinau, kad tau nepatiko, kai pavadinau tave roko žvaigžde, bet tu roko žvaigždė.
-Nereikia. -Tai tiesa. Susitaikyk su tuo.
Bet pastaruoju metu buvo keletas nevykėliškų poelgių.
Žinau, nes patyriau tai.
Toks tokį pažino, kaip sakoma.
Keite, tu buvai teisi. Aš neatsigavau.
Aš nesu atsparus. Tikiuosi, kad neperdaviau šito tau.
Žinau, kad myli šią vietą.
Tu turi būt drąsi, ir viskas.
Ir parašyt laišką apie tai, kad sergi psichikos liga.
Dieve šventas.
Padėk jį parašyt.
Elizabet Stodard studentų centras ką tik atsidarė.
Kaip matot, čia išlaikytas 1821 m. plytų fasadas.
-Kristl pasakė, kad tu čia. -Ačiū.
Nekenčiu šio sumauto pastato.
Klasikinis neogotikos architektūros pavyzdys
su šiltnamiu ant viršaus.
-Ir suspaustų mėsainių užkandine. -Taip.
Už ką aukoti tradiciją? Už daugiau storų vaikų?
-Turiu jų užtektinai. -Ne, nereikia garsiai.
-Ačiū. -Gerai.
Iš kur ši nuotaika?
Vakarienė su dekanu Rigsu buvo nemaloni. Pasakiau, kad apkarpysim jo biudžetą.
Atrodo, kad čia visas mano darbas.
Žmonės prašo manęs dalykų, kurie jiems nerūpi,
aš pasakau "ne", ir jie man priekaištauja.
Tikri tavo draugai žino, kad čia tavo darbo dalis.
-Mes nepriekaištausim tau. -Tikiuosi.
Turiu perkelt "Ladlou apžvalgą" į internetą dėl žaliosios iniciatyvos.
Kasmet po išspausdinimo studentų miestelyje būna pilna šiukšlių.
-Kaip po gamyklos sprogimo. -Tu negali.
-Nuliūdinsi labai daug žmonių. -Ne.
Nuliūdinsiu 36 studentus, kurių darbai turėjo būt išspausdinti.
Taip pat - maždaug 72 tėvus ir...
Ir save.
Kasmet skaičiau tą leidinį nuo pirmo iki paskutinio puslapio.
Labai apgailestauju.
"Nuoširdžiai gailiuosi dėl savo poelgių,
nes jie buvo neadekvatūs..."
-Man nepatinka šis žodis. -Tikrai?
Geriau parašysiu, kad buvau sukrėsta.
Čia tavo laiškas, jis neturi būt nuostabus.
Bet jis man patinka.
Gerai, viskas.
Pažiūrėk į jį.
-Galiu jį paslėpti, ar ne? -Žinoma.
Pasiliksiu jį progai, kai reikės pakelti nuotaiką.
Pavyzdžiui, kai pamatysiu tą šunsnukį su vežimėliu.
Palauk, ką?
Sveiki, labai atsiprašau. Vėl pamiršau raktus.
Ne bėda.
-Dažnai pamirštat raktus. -Taip, labai pykstu ant savęs.
Kokia galima Rusijos vadovybės reakcija
į šį drąsų Dauningo gatvės žingsnį?
Reakcija tikrai nebus teigiama...
Sumeistravai jai vaiką?
PROFESORIAUS KOMENTARAS APIE SANKCIJAS RUSIJAI
Pone Beitsai, jūs tiesioginiam BBC eteryje.
-Ten Gregas? -Taip.
Duok jam.
O, Dievulėliau.
Ilajau.
Ar viskas gerai? Reikia inhaliatoriaus?
Labas. Nori pasivaikščiot su kava?
Negaliu, turiu daug darbo.
-Labas. -Labas.
Aš dėkingas, kad padėjai sutvarkyt gaisro reikalą.
Taip, nėr už ką.
Klausyk, gal radai mano ginklą šaltoj vonioj?
-Neradau. -Nesvarbu, turbūt palikau ant skydelio.
Ne, palikau jį šaudykloj. Geriausia vieta ginklo palikimui.
Sunku prisiminti, kur jis.
Bandžiau paaiškinti suprantamai.
Mano humoro jausmas geresnis, nei kiti mano.
Ačiū.
-Tas sumautas veikėjas... -Labas, Mo, kaip sekasi?
Tu atsikraustai?
Ačiū, kad atėjai išlydėti.
Taip.
Labai nenusiminiau, kad išvažiuoji.
Neįsižeisk.
Bet labai džiaugiuosi, kad atvažiavai.
Aš taip pat.
-Myliu tave. -Ir aš.
Viso, tėti.
Viso, meilute.
Iki pirmadienio!
-Palauk, ką? -Važiuok!
GUOBOS UŽEIGA
Vertė: Aidas Buivydas