Sveika, meitiņ.
Es tev atnesu zaļo tēju.
-Nevajadzēja. -Vajadzēja.
Policija aicina mūs atnākt uz iecirkni.
Varbūt uzvilksi zeķes un kurpes?
Vai bez zeķēm. Kā gribi.
Pat es tīšām nodedzināju viņa māju,
neviena tiesa mani neapsūdzēs.
Varbūt tas skaļi nav jāsaka.
Varbūt patrenējies teikt, ka tas bija negadījums.
Patiesībai nevajag trenēties.
Man patīk. Ja nemainīsi domas, es arī.
-Vai matus izsukāji? -Jā.
Arī pakausī?
Nekas, man patīk. Būs labi.
Tēt, man nošļuka čība. Pasper tuvāk.
-Te būs. -Paldies.
Nelēksim no kurpēm. Te būs krējums.
-Paldies. -Zinu, kā tas izskatās.
Īpaši tāpēc, ka mēs ar Ārčiju pamatīgi sastrīdējāmies,
un es biju ļoti nikna.
Uzgaidiet, es tikai klausos. Es nepierakstu.
Mēģinu saprast. Motivācija? Skaidra.
Viņai nav jātrenējas stāstīt patiesību.
-Gribat, lai pierakstu? -Taču...
Es paņēmu viņa "Karu un mieru", un aizdedzināju to.
Tu tīšām aizdedzināji manu Tolstoja pirmo izdevumu?
Tīšām. Jā.
Klāras Belas tulkojumā šis ir vienīgais izdevums angļu tulkojumā
ar otro epilogu.
Tas labi dega.
Tātad jūs nosvilinājāt grāmatu.
-"Nosvilināt" nav darbības vārds. -Ir gan.
-Nē, nav. -Ir darbības vārds.
-Tikai paskatīšos. -Nav darbības vārds.
Skatos ko citu.
Grāmatu es aizdedzināju, bet māja nodega nejauši, zvēru.
Tieši tā.
Ārčij, tu vari kaut ko piebilst,
kas palīdzētu tavai sievai?
Ja Keitija saka, ka nejauši, tad nejauši.
-Nu lūk. Lieta slēgta. -Nedariet to.
Nestāstiet man, kā jāstrādā policijai.
Es nestāstu, kā jums jāraksta grāmatas par Rūsteru.
-Labi. -Teikšu tā: ja es rakstītu,
tad man puisis būtu karatists.
-Varbūt. -Tas nebūtu jautri?
Staigātu apkārt un kautos.
Manas bikses!
Šīs man ir vienīgās bikses, pārējais sadega ugunsgrēkā.
-Bikses... -Paņemšu papīra dvieļus.
-Lūdzu. -Dievs žēlīgais.
To pat redzēt nevar.
Nebiju droša, ka aizstāvēsi mani, tāpēc paldies.
Jā, protams.
Es joprojām mīlu tevi.
Forši.
Vai tavs tēvs zina, ka Sanija...
tika apaugļota?
Pilnībā traks veids, ka mainīt tēmu.
Nē. Pietiek jau pazemojumu.
Es pat nezinu, vai Sanija to saglabās.
Viņa vienmēr te viens, te otrs.
Tu taču dosi man ziņu? Man patīk negaidīti pavērsieni.
Kāpēc tu mums to nodari?
Varbūt man gribējās kādu, kas man atkal augstu vērtētu.
Visas mūsu pēdējās sarunas bija par to, ka man jāmainās.
Labi, zinu, ka pieļāvu kļūdu. Es to atzīstu.
Taču savas pašapziņas dēļ man bija vieglāk tev piedot.
Es jau piedevu. Taču jautājums ir:
vai tu kādreiz man piedosi?
Es vēlos apliecinājumu.
Vai tu...?
Tu piedod man?
Jā.
Kurš gan nav juties savā ādā pēc nelāgas šķiršanās?
-Tieši to arī Keitija izcieš. -Jā, tiesa.
Mani pameta draudzene, es izstājos no vidusskolas.
Jā. Braukāju apkārt, atdarinot "Limp Bizkit".
-Tiešām? -Jā.
Uzminiet, cik reižu mani izsauca uz skatuves.
17.
17?
Vai kāds ir izsaukts uz "bis" 17 reižu?
Tas ir ārkārtīgi augsts skaitlis.
-Mani izsauca trīsreiz. -Keitija ir ļoti labs bērns.
Sūdagabals. Tev palaimējās, ka viņš neatstāja šeit pistoli.
Atstāju gan. Tūliņ paņemšu.
-Galvu augšā! -Kungs Jēzu!
Pistole uz grīdas.
Nekad nevaru to pareizi ielikt. Nu lūk.
Pirms sākam, pieteikšanās uz "Ludlow Review" ir spēkā.
Iesniedziet dzeju un īsos stāstus.
Nav labākas sajūtas par to, kad redzēsi savu darbu drukātu.
Mans pirmais publicētais darbs joprojām pielīmēts pie meitas ledusskapja
blakus Džordžijas "Bulldogs" magnētam
un santehniķa telefona numuram, kurš nomira pirms sešiem gadiem.
Mans nebūs pie ledusskapja,
jo rakstu par reālu dzīvi,
un tajā man veicas.
Runāju par seksu trijatā.
Meitene-meitene, sieviete, māsiņas ar dakteri.
-Īlajs. -Kas ir?
-Gribi ko piebilst? -Labi.
-Man ir astma. -Parādi inhalatoru.
Īva, atdziesti.
Atgriežamies pie Emilijas Dikinsones.
Volt. Dubultā espreso lielajā krūzē.
Paldies.
Šķiet, mūsu iecienītajai baristai kaut kas atgadījies.
Kaut kas ir šķērsām.
Beverlija nav mans raižu objekts.
Mēs dzirdējām par jauno zaļo iniciatīvu.
Aizbildņi man uzgrūž ļoti sarežģītas vadlīnijas.
Labi, tad vari pats iet pēc kafijas.
-Labrīt, dekān Rigs. -Sveiki.
Profesore Šeperde. Sveiki.
Kristla, vai atsūtīsi man studentes Greisijas Šovas dokumentus?
Viņai esot uzmanības deficīta sindroms.
Manuprāt, viņa ir slinka un mazliet stulba.
Vai arī viņai ir grūtības.
Turēsim īkšķus par viņu.
Kā tu vari draudzēties ar viņu?
Es viņu turu rokas stiepiena attālumā.
Jūs abi vakariņojat šodien 7.30.
Paldies, Kristla.
-Mana vaina. -Čau, Volt.
Varam parunāt par...
Sveiki. Kā klājas?
-Lieliski. -Kā gulējāt?
-Kā es gulēju? -Jā.
-Man jāiet. -Labi.
-Drīkstu pavaicāt? -Kā varu palīdzēt?
Runa ir par Keitiju.
Sper vaļā. Nevaicā, kā gulēju. Tas bija šaušalīgi.
-Kas par lietu? -Nebija nekādas lietas.
Nu nē, tajā telpā bija nenoliedzama seksuālā enerģija.
Jutos gluži kā Latīņamerikā.
Jā, tu esi džentlmenis. Nelielies ar bučiņām.
Mēs nebučojāmies.
Tātad tu gribēji, bet viņa atteica.
Viņa gribēja, bet tu atteici.
-Kā tu to zini? -Tas redzams mīmikā.
Labi, pastāsti sīkāk, un ķersimies pie tavas lietas.
Es atnācu tāpēc, jo gribu būt drošs, ka Keitija saglabās darbavietu.
Diez vai saglabās. Viņa nodedzināja vēsturisku fakultātes ēku.
Tā bija nejaušība.
Vai viņa neuzbruka profesoram policijas iecirknī?
Tas bija tīšām.
Jā, man patīk Keitija.
Taču mans uzdevums ir arī sargāt šo institūciju,
un ar to man ir gūtības.
Laba vēsts. Grūtības ir garām.
Viņa iesniedza atlūgumu.
Nevar būt.
LŪDZU, PIEŅEM MANU ATKĀPŠANOS
Cik lieli burti.
Ļauj parunāt ar viņu, pirms pieņemsi lēmumu.
Kā draugam.
Draugi dalās noslēpumos, Greg.
Tiešām?
Nu labi.
Manuprāt, Dilanai es šķitu apburošs.
-Tā ir cita runa, Greg. -Nav nekādas runas.
Sveika, mammīt.
Kas tavai acij un biksēm?
Tas ir dīvains stāsts. Kāpu lejā no Stonhila un nokritu.
-Dīvaini. -Jā.
-Saņēmu tavu īsziņu. Viss labi? -Jā. Teicu tev, ka esmu stāvoklī.
Neviens nesaprot manus jokus.
Gribu teikt, ka tas ir nopietns lēmums.
-Ja tu izlemsi... -Es to paturēšu.
Lieliski.
Ir miljons iemeslu nesaglabāt bērnu.
-Man jādodas uz "Burning Man". -Tev patiks "Burning Man".
Lai kā es censtos to negribēt, es atklāju, ka tomēr gribu.
Protams.
Labi, labi, piedod.
Tas ir nopietni.
Zinu. Arī man ir nopietni.
Pēc stundas man ir pārrunas par stažēšanos,
tāpēc, ja tu izliktos, ka atbalsti mani, es būtu ļoti pateicīga.
Atbalstīšu. Simtprocentīgi.
Izskatās kā 80 procenti, bet pieņemu.
Mammai atkal jāliekas slimnīcā.
Jāveic pārbaudes, bet viņa necieš adatas.
-Tas ir stresaini... -Tūliņ atgriezīšos.
Tas ir... nu labi.
Čau, profesor Beits.
Kas noticis jūsu biksēm? Lai nu kā, man tās patīk.
Tev ir bijusi sajūta, ka viss, ko esi paveikusi,
izslīd caur pirkstiem?
-Jā. -Turpmāko pusgadu pavadīšu,
strādājot pie savas grāmatas.
Es sevi nemānu. Zinu, ka ģeopolitiskā dokumentālistika
nav īstā recepte seksīgam dižpārdoklim.
Domāju, ka cilvēkiem, kuriem tas patiktu, tas patiks.
-Man patiktu. -Tā vietā braukāšu uz Kostko
pēc grilētas vistas ar "Toyota Sienna".
Manai mammai ir "Sienna". Bagāžnieku var atvērt ar spērienu.
Piedod, ka uzvēlu tev to visu.
-Džīna. -Džīna.
-Varat uzvelt man jebko. -Atvaino?
Ne tev, Roland. Atvaino.
Klausos. Jā.
Nācās iet uz reģistratūru, jo es atkal pazaudēju atslēgu.
-Jā. -Man izsniedza kausiņu ar atslēgu,
kas atver visas durvis.
Vai nav jauka pilsēta?
Zinu, ko tu centies panākt. Neuztraucies, es jau izlēmu.
Es neko necenšos.
Jaunanglija, kāda reklāma, jēziņ. Kas tas ir?
-Vienmēr atvērts Ziemassvētku veikals. -Vienmēr atvērts Ziemassvētku veikals.
-Kā tam izdodas nebankrotēt? -Tur ir lieliska karstā šokolāde.
Tēt, man vajadzīgs jauns starts bez visa šī trokšņa.
-Tu mani āzē? -Tēt.
Mans Dievs.
Viņi dod klāt piparmētru nūjiņu maisīšanai.
Tu domā, es nezinu par piparmētru nūjiņām?
Es te nodzīvoju trīs gadus. Man patīk šīs nūjiņas.
Tad nepadodies vienas sīkas neveiksmes dēļ.
Labi, vairāku briesmīgu neveiksmju dēļ.
Tu joko?
Mamma tevi pameta pirms 5 gadiem, un tu uzreiz padevies.
Es vismaz plānoju sākt no jauna.
Es nepārceļos uz Floridu, lai slēptos no dzīves. Nožēlojami.
Tas bija pārāk ļauni, piedod.
-Nekas. -Piedod. Tas bija ļauni.
Starp citu, es neslēpjos.
Vēl es kolekcionēju gliemežvākus
un domāju iestāties sektā.
Es paplašinu "Ludlow Review".
Vienas tēmas vietā es apvienoju divas.
Ziemu un pavasari. Man vajag atbalstu no budžeta.
Kāds sievietei neierasts lūgums.
Jaunais studentu centrs izsūc visus līdzekļus.
Ar līdzekļiem šobrīd ir ļoti grūti.
Saprotu, bet žurnāls ir mākslas programmas stūrakmens.
Poēzijas departaments ir viens no tiem, kas piesaista studentus institūtam.
Zinu. Tas ir nopietni.
Visi pirmkursnieki ierodas tērpos ar iemīļotajiem dzejniekiem.
E. E. Kamingss.
Šis aizvēsturiskais perdelis.
Ejam. Kristla teica, tev ir 20 minūtes pastaigai pēc kafijas.
-15. -Paldies tev, Kristla.
Tikko saskrējos ar Rigsu, vajadzēja to pateikt gadījumam,
ja vakariņās viņš mēģinās nogriezt man finansējumu.
Jā, labi. Bet es vēlos dzirdēt visus pikantos sīkumus
par tavu piedāvāšanos Gregam.
-Atvaino? -Cienu to. Izmanto iespēju. Es tā darītu.
Viņš ir kā sudrablapsa.
Esmu šeit tikai pāris dienu,
bet man jau sāk pietrūkt šīs vietas.
Es nekad neskrēju pakaļ večiem.
Tā tev ir jautra tēma sarunai ar savām draudzenēm.
-Es negribu to dzirdēt. -Skaties, tur ir vējrādis.
Tā šeit ir tradīcija.
Kāds no profesoriem to noņem, paslēpj pilsētiņā,
un, ja kāds students to atrod, visi saņem brīvdienu.
Man vajadzēja to izdarīt.
Mīļā. Tad paliec un izdari.
Jā. Kāpēc ne?
Nekad neesmu redzējusi viņu tādā izskatā.
Vismaz tagad mēs zinām, kāpēc viņa ir īpaša.
-Paklau... -Nē, nē, nē.
Tieši tu teici,
ka būtu saprotamāk, ja tu zinātu, ar ko viņa īpaša.
Tagad mēs to zinām. Neļauj tam sevi maldināt.
-Tu esi rokzvaigzne. -Tu tā saki, tēt, bet es neesmu.
-Esi gan. -Neveiksminiece.
Nē, mīļā. Tu neesi... Tu neesi neveiksminiece.
Esmu. Man apnikusi šī vieta.
Ej pēc kakao. Zinu, ka tu par to vien domā.
Es nedomāju par kakao, mīļā.
Volt. Keitija nebrauks prom.
-Lieliska vēsts, Greg. -Lūdzu.
-Pateicos, Beverlij. -Jā.
Tā tiešām ir problēma.
Prieks par Keitiju.
Varbūt mūsu policists pārcentās,
bet aizvedīšu viņu uz pirti un parunāšu.
Keitijai vajadzēs rakstīt atvainošanos padomei, bet...
Savāciet atkritumus, zēni un meitenes.
Viņa var uzvelt vainu sieviešu lietām.
Hormoniem. Nepareizām zālēm.
Viņai tas patiks.
Tad pēc īsa pārtraukuma viņa varēs atsākt strādāt.
Paldies. Esmu pateicīgs.
Paldies tev, Volt.
Vai zini, ka Tedijs Rūzvelts izglāba amerikāņu futbolu?
Nē.
1905. gadā nomira 20 futbolisti.
Tedijs sasauca Baltajā namā visus trenerus
un palīdzēja attīstīt spēli, atbalstot amerikāņu izklaidi.
-Zini, kāpēc tev to stāstu? -Nē, bet vēlāk noteikti sapratīšu.
Mūsu labākais prezidents nebija nesavtīgs.
Jo gribēja, lai viņa dēls spēlē Hārvardā
un viņam neielauž galvaskausu.
Viņš no tā guva labumu.
Volt, ja es varu kaut ko tavā labā, tu tikai pasaki.
Pārņem literatūras rezidentūru.
-Nē. -Tikai līdz semestra beigām.
Tas būs mans nopelns,
ja iegūšu labāko dižpārdokļa autoru, par kādu vecāki dzirdējuši.
-Ļoti glaimojoši. -Esi tik labs, Greg. Apdomā to.
Tavas bijušās sievas vārds uz mūsu jaunā studentu centra.
Būtībā šeit ir visa tava ģimene.
Pārspīlējums.
Turklāt es tev īsti nepiedāvāju izvēli.
Tas ir darījums.
-Nopietni? -Nopietni.
Parasti mana plauksta nav tik silta. Tas karstā kakao dēļ.
Piedodiet, piedodiet. Apsēdieties.
Tikko dzirdēju trakas lietas.
Sveiki. Iepriekš apstājāmies vietā,
kad Ļeņins gribēja gāzt Romanovu dinastiju.
Atvainojos. Notika traka lieta.
Mans ir draugs Rolands. Istabas biedrs no universitātes.
Jūs mācījāties Kembridžā?
Jā. Kāds ir vērīgi klausījies.
Viņš vēlas, lai es, vecais Ārčijs, rīt uzstātos BBC ziņās.
Acīmredzot esmu "galvenā balss Anglijas-Krievijas attiecībās".
Tie nav mani vārdi, jūsu godība.
Ak vai. Nē, es nevaru.
-Mums ir lekcija. -Nu nē.
-Es nevaru. -Jums tas jādara.
-Tiešām? -Jā.
-Jā, lūdzu! -Ak tā? Nopietni?
-Līva? -Jā, jūs satrieksit.
Protams. Bendžij, ko teiksi?
Aizveries, Bendžij. Tēlaini sakot.
-Atbalstāt, ja? Jā? -Jā.
Paldies, ka ļāvāt man izlikties, ka mani vajadzēs pierunāt.
Atgriezīsimies pie biedra Ļeņina, kurš noslepkavoja Romanovu meitenes.
MĀKSLAS DELIKATESES
Labi.
Lūdzu, puiši.
-Paldies. -Izbaudiet.
Paldies, vecīt.
KEITIJA: KRAVĀJU MANTAS
-Viss kārtībā? -Es nezinu.
Manai meitai ir grūti laiki.
Viņa ļoti pārdzīvo.
Jā. Vai pabeidzāt?
Jā. Vari to atdot saviem rijīgajiem draugiem.
Kungi.
Kečupu.
-Varbūt es neesmu labs tēvs? -Atkal par to?
Labi. Jā.
Jūs nepieskatījāt viņu?
Nē.
-Bijāt alkoholiķis? -Ko? Nē.
-Uzmācāties viņai? -Ak Dievs, nē.
-Iepļaukājāt? Nenosodu. -Nē.
Par to būtu jānosoda. Paldies, puiši.
Mēs paši tiksim galā. Bez jūsu palīdzības. Iztiksim.
-Bez tavas arī. -Jā, protams.
Paldies Dievam. Viens prātīgs cilvēks.
Tu pateici Voltam, ka es centos panākt seksu ar tevi?
Nē... Sveika.
Nē.
Ne vārdiski. Esi dzirdējusi par mīmiku?
Tātad tu neteici, citēju: "Dilanai es šķitu apburošs."
Ko? Jā, teicu. Es tā teicu.
Tieši šos vārdus, bet ne lieloties.
Pasaki to nelieloties.
Dilana mani uzskata par apburošu.
-Neviens cilvēks tā nesaka. -Es nelie...
Būtībā situ sev pa krūtīm. Atvaino.
-Kā varu tev atdarīt? -Izmaksā man brokastis.
Labi. Tomij! Tomij, panāc šurp.
Sasodīts.
Velns un elle.
Ko jūs par to dosit?
ĀRČIJS: PĒC STUNDAS BŪŠU TV
Es atbildu jūsu vietā, bet man negribas to darīt.
Jūtos kā kliedzot akā.
Elizabetei bija taisnība.
Tiklīdz Keitijai ir problēmas, tā es iejaucos.
Esmu jaucējs.
Tātad tu viņai vienmēr palīdzi?
-It kā. -Velns.
-Viņu tas apmierina? -Pat ļoti.
Viņa neprot tikt galā ar grūtībām.
Viņa dosies prom, un to es nekādi nevaru mainīt.
-Greg, pastāstīšu tev kādu stāstu. -Ne jau par Teodoru Rūzveltu?
-Nē, par sevi. -Labi.
Bērnībā mani uzņēma Džordžijas universitātē.
-"The Bulldogs". -20 minūtes no mājām. Ļoti vienkārši.
Bet iestājos arī Brauna universitātē, un tā atradās ļoti tālu.
Nobijos, ka citi bērni būs gudrāki par mani.
Tāpēc izvēlējos Džordžiju.
Kādu rītu tēvs iemeta man klēpīt uzreiz divas biļetes
uz Providenci Rodailendā.
Nebijām izbraukuši no štata, un es biju sajūsmā par ceļojumu.
-Un devāmies ceļā. -Jā, mēs bieži ceļojām,
kad Keitija bija maza.
Viņa ir bijusi visur.
Viņai patika Prāga. Mēdza to izrunāt kā "Pvāga".
-Tu vēl neizstāstīji. -Kad nokļuvām Providencē...
-Labi. -...es pēkšņi sapratu,
ka jāmācas Brauna institūtā, ko arī izdarīju.
Esi tāds, kā mans tētis.
Atrodi pieeju.
Nav svarīgi, kādu.
Lai viņa saprastu, ka tev nospļauties.
Nu aiziet, vēl mazliet, vēl.
Ko es daru?
Tas ir muļķīgi. Velns.
Nu kusties.
Nē, nē, nē.
Rokā ir!
Beidz dīdīties.
-Tūliņ pabeigšu. -Ak Dievs.
Keitija sadedzināja visas manas drēbes. Viņa man uzsita zilu aci.
Un es esmu tas, kurš ļaužu acīs ir idiots, nav godīgi.
To izdarīja Keitija?
Un tu man neteici?
Jā. Jā. Jā, neteicu.
Jā. To izdarīja viņa. Jā.
Tas viss ir viens liels pārpratums.
Ik rītu izlavos no viesnīcas, lai nesatiktu viņas tēti,
kurš, protams, tur apmeties, un apēd visus viņu riekstiņus.
-Ak Dievs, viņam garšo rieksti. -Daudziem garšo rieksti. Man arī.
Kāpēc tas notiek ar mani?
Tas ir retorisks jautājums, jeb tu gribi patiesu atbildi?
-Nu saki. -Domāju, ka daži redz tevi
kā narcisisku ķēmu ar dauzāmu ģīmi.
-Uzskatāms piemērs. -Tiešām cilvēki mani tā redz?
Daži redz.
-Tu mani tādu redzi? -Nē.
Ne vienmēr.
Tu izvēlies apmesties viesnīcā, nevis manā dzīvoklī,
un daži to nespēj aptvert.
Tev ir istabas biedrene, un ievākšanās ir nopietns solis.
Mums būs bērns.
Ja esmu tāds totāls nelietis, kāpēc tu gribi būt ar mani kopā?
Galvenokārt izskata dēļ, taču arī prāta un akcenta dēļ.
Nopietni, tas ir kā nodarboties ar seksu ar lācēnu Padingtonu.
-Un mani tas apmierina. -Gudram lācēnam
vienmēr zem cepures ir sviestmaize ar marmelādi.
-Ko? -Tā saka lācēns.
Katram cilvēkam ir divējāda daba. Ir labas īpašības, un btriesmīgas.
Neirozinātne apgalvo, ka smadzenes ir elastīgas.
Caur atkārtošanu un izpratni mēs izlemjam, kādi kļūsim.
Tu esi krustcelēs, bet es domāju, ka tu saņemsies
un kļūsi par īstu vīrieti.
-Ja nu nekļūšu? -Tad es tevi pametīšu.
Lūk. Viss.
Ko vēl? Uzkrāsot lūpas?
-Nevajag. -Gļēvulis.
Man jāatgriežas auditorijā.
-Tu to noņēmi? -Jā, es.
Tu izdarīji to, ko es neuzdrīkstējos. Tāpēc, lai es justos sliktāk?
Nu labi.
Tev nepatika, kad nosaucu tevi par rokzvaigzni, bet tu tāda esi.
-Lūdzu, nevajag. -Esi gan. Un neliedzies.
Nesen tu paveici kaut ko līdzīgu šim.
Zinu, jo pati tur biju.
Nepareizi lēmumi rada nepareizus lēmumus.
Keitij, tev bija taisnība par mani. Es necīnījos.
Un neprotu pielāgoties. Ceru, ka tas nav iedzimis tevī.
Paliec, tev šeit patiks.
Tev tikai jābūt drosmīgai, lai paliktu.
Un jāuzraksta vēstule, ka esi garīgi slima.
Kungs Jēzu.
Palīdzi man to uzrakstīt.
Elizabetes Stodardes studentu centrs ir tikko atvērts.
Jums aizmugurē saglabājām oriģinālo ķieģeļu sienu no 1821. gada...
-Kristla teica, ka esi šeit. -Pateicos.
Neciešu šo sasodīto ēku.
Klasisks neogotiskās arhitektūras piemērs
ar siltumnīcu uz jumta.
-Viņi piebūvēja burgernīcu. -Tieši tā.
Kā labā es upurēju tradīcijas? Lai būtu vairāk resnu bērnu?
-Tādu šeit papilnam. -Ne tik skaļi.
-Paldies. -Labi.
Kāpēc tu tik drūms?
Bija skarba saruna ar dekānu Rigsu, teicu, ka apcirpsim viņa budžetu.
Tas šķiet mans vienīgais pienākums.
Cilvēki man lūdz to, kas viņiem tiešām rūp.
Man jāatsaka, un viņi mani ienīst.
Tavi īstie draugi zina, ka tev tāds amats.
-Mums nav naida pret tevi. -Es ceru.
Man jāpārceļ "Ludlow Review" internetā kā daļu no zaļās iniciatīvas.
Ik gadu, kamēr to drukājām, tas mētājās visā pilsētiņā.
-Gluži kā tipogrāfija uzsprāgtu. -Volt, nedari to.
-Daudzi būs sašutuši. -Nē.
Sašutuši būs tie 36 studenti, kas tur publicējās.
72 vecāki, un...
Un es.
Ik gadu izlasīju to no vāka līdz vākam.
Man ļoti žēl.
"Pēc visa teiktā dziļi un no sirds atvainojos.
Man uzvedība bija juceklīga..."
-Man nepatīk "juceklīga". -Tiešām?
Es rakstīšu "kļūmīga".
Tava vēstule. Tai nav jābūt ideālai.
Bet man patīk.
Labi, viss.
Paskaties uz viņu.
-Man viņš jāpaslēpj. -Kā vēlies.
Es to pietaupīšu, kad man vajadzēs uzlabot omu.
Pirmo reizi redzu, ka viņš grozās.
Pag, ko tagad?
Sveiki. Es ļoti atvainojos. Atkal aizmirsu atslēgu.
Bez problēmām.
-Jums tā bieži gadās. -Zinu. Dikti dusmojos uz sevi.
Kā Krievijas valdība reaģēs
uz Dauningstrītas pārdrošo rīcību?
Reakcija noteikti nebūs patīkama...
Viņa ir stāvoklī no tevis?
PROFESORS SKAIDRO DETAĻAS PAR SANKCIJĀM KRIEVIJAI
Beitsa kungs? Jūs esat BBC tiešajā ēterā.
-Tas ir Gregs? -Jā.
Sadod viņam.
Mans Dievs.
Īlaj. Īlaj!
Tev viss labi? Vajag inhalatoru?
Čau. Vai kafiju atnesīsi?
Nevaru. Esmu ļoti aizņemta.
-Čau. -Čau.
Esmu pateicīgs, ka aizmirsāt par to nelaimīgo ugunsgrēku.
Ak to. Nekādu problēmu.
Kad ienirāt ledus vannā, vai neredzējāt tur manu pistoli?
-Nē. -Nekas. Laikam atstāju mašīnā.
Nē. Atstāju to šautuvē. Labākā vieta, kur atstāt ieroci.
Tos ir grūti izsekot.
Es centos būt saprotamāks.
Esmu jautrāka, nekā cilvēki domā.
Paldies. Paldies tev.
-Tas sasodītais čalis. -Sveika, Mo, kā jūties?
Ko? Tu šeit ievācies?
Paldies, ka atnāci pavadīt.
Jā.
Neesmu satriekta, ka tu aizbrauc.
Neņem ļaunā.
Taču ļoti priecājos, ka apciemoji.
Es arī.
-Es mīlu tevi. -Es tevi tāpat.
Atā, tēt.
Atā, mīļā.
Tiksimies pirmdien.
-Pag, ko? -Brauc, brauc!
"ELM INNN" KABOTĀ
Subtitrus tulkoja: Ansis Caune