Ćao, mala!
Dakle, uzeo sam ti maču.
Ne treba. -Tako i deluješ.
Nego, policija bi htela da uskoro dođemo u stanicu.
Možda da obuješ čarape i cipele? A može i bez čarapa.
I da sam mu namerno zapalila kuću, nijedna porota me ne bi osudila.
Možda ipak da to ne izgovaramo naglas!
Bolje da uvežbaš da kažeš da je bio nesrećan slučaj.
Ne moram da uvežbavam istinu.
Dobra primedba. Ako je ti ne ubaciš, ja hoću.
Nego, očešljala si se? -Jesam.
I pozadi?
Znaš šta? Sviđa mi se, super je!
Spade mi papuča. Šutni mi je.
Evo! -Hvala.
Hajde da se ne izuvamo. Izvol'te pavlakice.
Neka... -Znam kako ovo izgleda.
Posebno, jer smo se Arč i ja baš posvađali i bila sam besna.
Izvinite, samo malo. Slušam, a ne zapisujem.
Samo malo... Motiv, imamo!
Pozorniče, ne mora da uvežbava ako govori istinu.
Hoćete da to zapišem? -Nego...
Zapalila sam njegov primerak "Rata i mira".
Namerno si spalila moje prvo izdanje Tolstoja?
Da.
Prevod Klare Bel je jedini na engleskom sa drugim epilogom.
Tako lepo je gorela. -Znači, paležili ste knjigu?
"Palež" nije glagol. -Čini mi se da jeste.
Nije. -Jeste i ne proveravam,
samo gledam... -Nije glagol, druže.
Nešto drugo proveravam.
Knjigu sam zapalila, ali je kuća planula slučajno, kunem se.
Tako je!
Arči, hoćeš da dodaš nešto što bi pomoglo tvojoj ženi?
Ako Kejti kaže da je nesrećan slučaj, onda je nesrećan slučaj.
Eto ga, slučaj rešen! -Ne radite to!
Ne učite me policijskom poslu, ja vas ne učim kako se piše o Rusteru.
Dobro. -Ali, da vas učim, znao bi karate!
Možda. -Bilo bi super da se bije okolo, a?
Moje pantalone! Ovo su mi jedine koje nisu izgorele!
"Pantole." -Doneću ubruse.
Molim te! Zaboga!
Jedva da se vidi.
Nisam bila sigurna da li ćeš me podržati, hvala ti.
Da, naravno! Još uvek te volim.
Baš kul!
Tvoj otac zna da je Sani...
Oplođena?
Skroz otkačen način da se distanciraš od toga!
Zaboga, ne! I ovako je dovoljno ponižavajuće.
Ne znam da li će ga Sani zadržati, kod nje je uvek čas ovo, čas ono.
Obavezno mi javljaj, obožavam kad je napeto!
Što si nam ovo uradio?
Možda sam opet želeo nekoga ko misli da sam super.
Svi naši razgovori od skora su bili o tome koliko treba da se promenim.
Dobro, znam da imam mana, to priznajem.
Ali, moja samosvest mi je mnogo olakšala da ti oprostim.
Već i jesam, znaš? Sad samo ostaje pitanje...
Možeš li ti meni da oprostiš?
Hajde da... Daj malo da premotamo! Ti si...
Ti si meni oprostio?
Jesam.
Ko još nije malo odlepio posle raskida?
Kejti sad prolazi kroz to. -To je tačno.
Devojka me je ispalila za matursko, pa sam napustio srednju.
Pratio sam "Limp Bickit" na turneji. -Stvarno?
Da! Pogodi koliko puta su me pozvali na binu.
Sedamnaest! -Sedamnaest?
Video si da je nekad neko izveden na binu 17 puta?
To je užasno visok broj!
Izveli su me tri puta. -Kejti je dobra devojka.
Smrade glupi, sreća tvoja da nije ostavio pištolj ovde!
U stvari i jesam. Samo ću...
Pažnja! -Zaboga!
Pištolj na podu! Nikad ga ne vratim kako treba... Eto ga!
Prvo, konkurs za "Reviju Ladloua" je otvoren, dajte pesme i kratke priče.
Kažem vam, ništa nije bolje nego kad vidite svoj rad odštampan.
Moje prvo objavljeno delo je još na tatinom frižideru,
kraj magneta Džordžija Buldoga
i broja vodoinstalatera koji je umro pre šest godina.
Moji radovi neće na frižider,
jer ja pišem o stvarnom životu, a u stvarnom životu razbijam.
Pričam o trojkama, ženska-ženska, MILF, DILF, Ilaj!
Molim? -Da te naguzim? -Dobro.
Imam astmu. -Ponesi pumpicu.
Eva, mirna, curo! Dobro, nazad na Emili Dikinson.
Volte, nosim ti dupli espreso u velikoj šolji.
Hvala!
Izgleda da je naša šankerka sama šišala šiške. Nešto nije kako treba.
Ne mogu sad da brinem o Beverli. -Stigla je nova zelena inicijativa,
pa je malo... -Odbor me guši složenom politikom.
Idemo u šetnju uz kaficu da ventiliraš?
Ne znam! Dobro jutro, dekane Rigse! -Ćao!
Profesorko Šepard! Ćao, ortak!
Kristl, daćeš mi studentski dosije Grejsi Šo.
Kaže da ima ADHD, a ja mislim da je samo lenja i malo priglupa.
A možda se stvarno muči. -Hajde da svi navijamo za nju!
Kako možeš da se družiš s njim? -Nismo bliski, držim distancu.
Večeras idete na večeru u 19.30. -Hvala ti, Kristl.
Jao, pardon! -Ćao, Volte!
Možemo da popričamo... O, ćao! Kako si?
Odlično. -Odlično! Kako si spavala?
Kako sam spavala? -Da.
Idem ja. -Dobro.
Mogu nešto da pitam? -Izvoli, šta ti treba?
Radi se o Kejti.
Samo udri, al' ne pitaj kako sam ja spavao. Jezivo!
Šta to bi? -Ma, ništa nije bilo!
Daj, bre! Seksualna energija je bila očigledna!
K'o u Latinskoj Americi. Znam, džentlmen ne priča koga ljubi!
Nismo se ljubili! -Znači, hteo si, a ona je odbila.
Ona je htela, a ti si odbio!
Kako to uspevaš? -Čitam ti mikroekspresije.
Hajde, da čujem trač, pa da vidimo to tvoje.
Ne, došao sam jer hoću da Kejtin posao bude siguran.
Posao joj uopšte nije siguran, spalila je istorijsku rezidenciju.
Nesrećan slučaj! -A i napala je profesora u stanici.
Dobro, to je bilo namerno. -Pazi, sviđa mi se Kejti.
Ali, zadatak mi je i da štitim ovu instituciju i sad se lomim.
Dobre vesti, prelomilo je! Kejti je dala otkaz.
Ma, nije!
OVO JE MOJA OSTAVKA... -Opa, koliki font!
Daj da prvo popričam s njom. Molim te kao prijatelja.
Prijatelji dele tajne, Greg. -Majke ti?
Dobro... Mislim da sam se dopao Dilan.
Sad se zakuvalo, Greg! -Ali, ni da provri.
Zdravo, mamice.
Šta ti je s okom i pantalonama?
Ludnica. Išao sam niz Stoun Hil i pao.
Ludnica. -Da. Dobio sam SMS. Dobro si?
Da, rekoh ti da sam trudna?
Niko ne kapira moje fazone. -Samo hoću da znaš,
to je krupna odluka,
šta god da odlučiš... -Rodiću.
A, sjajno!
Znam da ima milion razloga da ne rodim ovu bebu.
Trebalo je da idem na "Berning men". -Oduševila bi se!
Ali, ma koliko se ja trudila da je ne želim i dalje je želim.
Sto posto!
Dobro, izvini. Samo, ovo je ozbiljna stvar.
Znam, ni meni nije lako.
Ali, za sat vremena imam razgovor za stručnu praksu,
pa bih ti bila zahvalna da se makar praviš da si skroz za.
Jesam, sto posto! -Više liči na 80%, ali, može.
Sad mama mora opet u bolnicu
na sva ta silna testiranja, a ne podnosi igle.
Stvarno joj je to stres. Samo je... Dobro.
Profesore Bejtse, šta vam je to s lonama? Strava je!
Imala si nekad osećaj da ti sve što si postigla klizi kroz prste?
Da! -Hteo sam sledećih šest meseci
da radim na svojoj knjizi. Ne zavaravam se,
znam da geopolitička publicistika nije recept za seksi bestseler,
ali oni koji to vole bi je baš voleli.
Ja bih je obožavala. -A ja ću da se "tojotom sijenom"
vozim do supermarketa po pečeno pile.
Moja mama ima "sijenu", gepek se otvara nogom.
Izvini što se istresam pred tobom...
Đina! -Đina.
Samo se vi istresite po meni. -Kako, molim?
Ne ti, Rolande! Izvini.
Halo? Da...
I tako, siđem do recepcije, jer sam opet zaboravio ključ.
A oni mi daju kutlaču za koju je zakačen ključ koji otvara sva vrata.
Zar nije meden ovaj grad? -Znam šta radiš.
Nemoj, odlučila sam. -Ništa ja ne radim!
Nova Engleska, veruj hajpu! Zaboga, šta je ovo?
Celogodišnja božićna radnja. -Celogodišnja božićna radnja!
Kako ne propadne? -Zbog strava vruće čokolade.
Tata, moram negde da krenem ispočetka, bez repova...
Zezaš me? -Tata!
Bože, dobiješ pepermint štapić da je promešaš!
Misliš da ne znam? Živim ovde tri godine, obožavam te štapiće!
Onda ne odustaj zbog jednog sitnog neuspeha!
Dobro, više užasnih neuspeha. -Šališ se?
Kad te mama ostavila, ovako si digao ruke! Ja bar hoću novi početak!
Ne selim se na Floridu da se krijem, to je jadno!
Jao, preterala sam, izvini!
Nema veze. -Izvini, baš sam gadura.
Usput, ne krijem se.
Između ostalog skupljam školjke i razmišljam da stupim u kult.
Umesto jednog broja "Revije", planiram dvobroj,
zimski i prolećni broj. Treba mi tvoje odobrenje budžeta.
Baš neženstveno to tražiš.
Novi studentski centar je iscrpeo fond, kesa je čvrsto vezana.
Verujem, ali "Revija" je temelj programa humanističkih nauka.
Katedra za poeziju je jedna od stvari koja privlači studente.
Znam, ludnica! Svi brucoši dolaze u dresovima svojih omiljenih pesnika.
E.E. Kamings!
Kakva praistorijska pizda.
Idemo! Kristl kaže da imaš 20 minuta za šetnju uz kaficu.
Petnaest! -Hvala, Kristl!
Moram da ti opanjkam Rigsa ako on bude mene pljuvao na vašoj večeri.
Da, dobro, ali onda hoću svaki prljavi detaljčić
o tome kako si se podala Gregu. -Kako, molim?
Svaka čast! Samo udri, ja bih! Čovek je stari lisac, zaboga!
Jesam kratko ovde, ali baš će mi nedostajati.
Nikad nisam dobila pevca.
To je sigurno zabavna tema za tebe i drugarice,
ali mene naš nešto ne zanima... -Daj, pričam o vetrokazu.
To je tradicija, neko od profesora ga sakrije u kampusu,
pa ako ga nađe student, svi imaju slobodan dan.
Volela bih da sam to uradila. -Onda ostani i uradi to!
Da, bre! Daj!
Još je nisam videla ovakvu. -Sad bar znamo što je posebna.
Brate... -Ne, ne, ne!
Ti si rekla da bi imalo smisla da znaš po čemu je posebna.
Sad znamo, ali ne daj da te to poremeti. Ti si rok zvezda!
Stalno to govoriš, al' nisam! -Jesi. -Paćenica sam.
Ne, mila! Aman! Dušo, ti nisi paćenica.
Jesam i završila sam ovde.
Idi po kakao, znam da ionako samo o tome razmišljaš!
Ne razmišljam o kakaou, mila!
Volte! Pristala je, Kejti ne odlazi.
Jao, sjajna vest, Greg! -Izvolite.
Hvala, Beverli! -Da.
Stvarno ima problem. Drago mi je zbog Kejti.
Možda je naš policajac malo prerevnostan,
ali popričaću s njim u sauni. Kejti će napisati izvinjenje bordu...
Čistimo za sobom, momci i devojke! Ali, nek okrivi ženske stvari.
Hormoni, pogrešna terapija.... -Ma, oduševiće se!
Kraća suspenzija i mirna je.
Hvala, vrlo sam ti zahvalan. Hvala, Volte!
Znaš da je Tedi Ruzvelt spasao američki fudbal?
Ne. -1905. je poginulo 20 koledž igrača.
Tedi je okupio trenere u Beloj kući,
pomogao da igra evoluira i spasao američku razbibrigu.
Znaš što ti ovo govorim? -Ne, al' garant ću ukapirati.
Naš najbolji predsednik nije bio nesebičan,
hteo je da njegov sin igra za Harvard, a da mu ne razbiju glavu.
Imao je koristi od toga.
Voltere, ako ikada budem mogao nešto da uradim za tebe, samo reci.
Prihvati tezgu gostujućeg pisca.
Ne. -Daj, samo do kraja semestra.
Biće adut za mene što imam pisca bestselera za kog su roditelji čuli.
Vrlo mi laska... -Učini mi, baci pogled tamo!
Novi studentski centar se zove po tvojoj bivšoj ženi.
Praktično si nam rod! -E, sad ga pretera!
Plus, nije baš da imaš nekog izbora, ovo je ključni uslov.
Stvarno? -Stvarno.
Šaka mi obično nije ovoliko topla, to je od vrućeg kakaoa.
Izvinite, izvinite! Sedite!
Desilo mi se nešto baš smešno.
Zdravo! Dakle, stali smo kad se Lenjin spremao da sruši Romanove.
Izvinite, ovo je takva ludnica!
Moj drug Roland, zapravo cimer sa faksa...
Išli ste na Kembridž, zar ne? -Tako je! Neko me i sluša!
Hoće da ja, običan mali Arči, sutra gostujem na vestima na BBC.
Navodno sam "ekspert za odnose UK i Rusije".
Nisam ja to rekao, časni sude! Brate! Mislim, ne mogu!
Imamo predavanje... -Šta?! -Ne!
Ma, ne mogu! -Morate!
Treba li, a? -Dajte, da!
Da, molim vas! -Stvarno bi trebalo?
Liv? -Razbićete ih!
Načisto! Bendži, šta ti misliš?
Umukni, jebote! Znači, može, a? -Da!
Hvala što ste se potrudili da me "ubedite".
Nazad na druga Lenjina koji kolje one curice Romanovih!
ART DELIKATES
Dobro...
Evo, momci! -Hvala!
Uživajte! -Fala, brate!
KEJTI: PAKUJEM SE
Sve u redu ovde? -Ne znam, Tomi.
Moja ćerka ima neke probleme, a ne nosi se najbolje s njima.
Ne, pitam, gotovi ste?
A, da! Slobodno ovo daj onim svojim životinjama tamo.
Gospodo!
Kečap!
Možda nisam baš najbolji otac. -A, nismo završili? Dobro, može!
Šta ste uradili, zapostavljali je? -Ma, ne!
Alkoholičar ste? -Šta? Ne!
Palo neko zlostavljanje? -Aman!
Poneka šljaga? Ne osuđujem! -To treba osuđivati! Hvala!
Dobro je, nemojte da pomažete. Batali!
I ti isto! -Da, naravno!
Vidi, vidi! -Hvala bogu, neko normalan!
Rekao si Voltu da sam htela da spavam s tobom?
Ne... Prvo, ćao! Nisam.
Nisam verbalno. Čula si za mikroekspresije?
Znači, nisi rekao, citiram: "Mislim da sam se dopao Dilan?"
Šta?! Da, jesam, to sam rekao.
Baš tim rečima, ali ne hvalisavo. -Izgovori to nehvalisavo!
Dopao sam se Dilan.
Niko ne govori tako. -Nisam se hvalio...
Praktično sam se udarao u grudi, izvini.
Kako da se iskupim? -Plati mi doručak.
Rešeno! Tomi, trebaš mi!
E, do moga!
Pas mu mater!
Šta biste dali za to?
ARČI: NA TV SAM ZA SAT
Ja odgovaram za vas, neću više. Kao da pričam sa zidom.
Elizabet je bila u pravu.
Uletao sam kad god je Kejti imala problem. Ja sam uletač.
Znači, u suštini si uvek bio uz nju?
Dobro. Preteruješ. -Jebote, je l' joj dobro?
Sad nema alatke kojima bi se nosila sa nedaćama.
Otići će i ja tu ne mogu ništa.
Ispričaću ti jednu priču. -Nećeš valjda o Tediju Ruzveltu?
Ne, o sebi. -A, dobro!
Kao klinka sam primljena na Univerzitet Džordžije.
Buldozi! -20 minuta od kuće, laganica.
Ali sam ušla i na Braun, koji je bio užasno daleko,
a i plašila sam se da će svi ostali biti pametniji od mene.
Pa sam izabrala Džordžiju.
Jedno jutro mi tata baci u krilo dve karte za Providens, Roud Ajlend.
Ni on ni ja nismo putovali van države i bila sam oduševljena.
I tako, krenemo mi! -Baš smo putovali kad je bila mala.
Kejti je sve obišla. Obožavala je Prag, zvala ga je "Pvag".
Nisi završila? -Kad smo stigli u Providens,
momentalno sam znala da moram da idem na Braun i to sam i uradila.
Budi kao moj tata, nađi neki način.
Nije bitno kako, samo joj pokaži da ti je stalo.
Hajde, hajde, hajde!
Šta ja to radim? Koja glupost! Jebote! Daj!
O, ne!
Imam ga!
Joj! -Ne kukaj, još malo. -Bože!
Kejti mi je spalila sve stvari, udarila me je preko oka,
a ja ću pred ljudima da izgledam k'o budala, nije fer.
Kejti ti je to uradila?
A nisi mi rekao?
Da, da, dobro. Jeste, u redu, ona je. Da.
A sve ovo je takav haos!
Svako jutro se iskradam iz hotela da ne naletim na njenog oca,
koji je, naravno, odseo ovde i tamani kikiriki u baru!
Bože, što voli kikiriki. -Mnogi ga vole, pa i ja.
Zašto baš ja?
Retoričko pitanje ili da ti odgovorim?
Podneću odgovor. -Zato što neki ljudi
misle da si narcisoidni kreten k'o stvoren za batine. Primer jedan!
Ljudi me tako vide? -Neki ljudi, da.
Ti me tako vidiš? -Ne.
Ne sve vreme.
Odseo si u hotelu, umesto da si kod mene,
nekima bi to bilo malo nedokučivo.
Imaš cimerku, a živeti zajedno je krupna odluka.
Dobićemo dete.
Dobro, kad sam toliki kreten, što želiš da budeš sa mnom?
Pre svega, zbog tvoje face, ali i zbog tvog uma i akcenta.
Majke mi, k'o da se krešem s medom Padingtonom.
A to me baš pali. -Mudri meda
uvek ispod šešira ima sendvič s marmeladom.
Šta pričaš? -Meda tako kaže.
Svaki čovek je mešavina dobrih i loših osobina.
Mozak poseduje neuroplastičnost,
što znači da namernim ponavljanjem definišemo sami sebe.
A mislim da si ti na raskršću, ali mislim da ćeš skupiti snagu
i postati čovek kakav znam da možeš da budeš.
A ako ne postanem? -Pa, onda ću da produžim dalje.
Eto, gotovo!
Još nešto? Neki drečav karmin?
Ne treba. -Siso! Vraćam se na predavanje.
Skinuo si ga? -Da, jesam.
Uradio si ono što ja nisam da bih se osećala još gore?
Dobro...
Nije ti se dopalo kad sam rekao da si rok zvezda, ali ti to jesi.
Molim te, nemoj. -Jesi, pomiri se s tim!
Ali, u poslednje vreme radiš neke stvari malkice paćeničke.
Znam, jer sam to radio.
Pacer prepoznaje drugog pacera!
Kejti, u pravu si za mene, nisam se oporavio.
Nisam uporan i nadam se da to nisi nasledila do mene.
Daj, obožavaš ovaj koledž!
Jedino što ti je potrebno da bi ostala je da budeš hrabra.
I da napismeno priznaš da si mentalno obolela.
Aman, bre!
Pomozi mi da to napišem.
Studentski centar Elizabet Stodard je tek otvoren.
Primetićete da smo sačuvali originalnu fasadu iz 1821...
Kristl reče da si ovde. -Hvala! Ne podnosim ovu zgradu.
Zalepili su staklenik na klasičnu neogotsku arhitekturu.
A dodali su i hamburgere. -Tako je!
Žrtvovali su tradiciju da bismo imali još debelguze dece?
Fala bogu, njih ima kolk'o hoćeš! -Nemoj naglas.
Hvala! -Dobro. Šta je izazvalo ovo?
Gadna večera sa Rigsom, morao sam da mu kažem da mu krešemo budžet.
Moj posao se sveo na to da ljudi traže stvari do kojih im je stalo,
ja ih odbijem, a oni mi zameraju. -Prijatelji znaju da je to deo posla,
nećemo to da ti zameramo. -Nadam se da nećete.
"Revija Ladloua" mora da ide onlajn u sklopu zelene inicijative.
Kad god smo je štampali, samo je razbacivana po kampusu,
kao eksplozija fabrike hartije. -Ne smeš, to će uznemiriti mnoge.
Ne, samo 36 studenata koji objavljuju, njihova 72 roditelja i...
I mene.
Svake godine je pročitam od korice do korice.
Stvarno mi je žao.
"Iskreno i duboko se kajem, ponašala sam se nekontrolisano..."
Ne sviđa mi se nekontrolisano. -Majke ti?
Staviću neobuzdano. -Tvoje pismo, ne mora da bude dobro.
Ali, super je! -Dobro, gotovo!
Vidi ga! Smem da ga sakrijem? -Samo udri!
Ostaviću ga kad mi bude trebalo nešto da me digne.
Recimo, kad budem videla pizdu kako gura kolica.
Čekaj, šta reče?
Izvinite, opet sam zaboravio ključ! -Nikakav problem.
Često vam se to dešava. -Znam, tako besnim na sebe!
Kakvu reakciju ruske vlade očekujemo na odvažan potez Dauning strita?
Svakako neće proći glatko...
Napravio si joj dete?!
PROFESOR O ISTORIJSKOJ PRESPEKTIVI SANKCIJA RUSIJI
Gospodine Bejtse, uživo ste na BBC...
To je Greg? -Da.
Jebi mu kevu!
Jao! -Bože moj!
Ilaje! Ilaje!
Dobro si? Hoćeš pumpicu?
Zdravo! Jesi li za šetnju uz kaficu?
Ne mogu, u gužvi sam.
Ćao! -Ćao!
Hvala što si zabašurio ovu nesreću sa požarom.
Ma, da! Nikakav problem.
Nego, dok si bio u ledenoj vodi, da nisi video moj pištolj?
Nisam. -Nema veze, sigurno je u kolima.
Jao, ne! Ostao je u streljani! Najbolje mesto da ostaviš pištolj!
Teško je držati ih na oku!
Mislio sam da budem manje nedokučiv.
Duhovitija sam nego što se misli.
Hvala ti. Hvala.
Jebote, ovaj kreten. -Zdravo, Mo, kako si?
Ti se to useljavaš?
Hvala što me pratiš! -Ma, da!
Nije baš da patim što odlaziš, bez uvrede.
Ali, stvarno mi je drago što si došao.
I meni.
Volim te. -I ja tebe.
Ćao, tata!
Ćao, zlato!
Vidimo se u ponedeljak! -Čekaj! Šta?!
Vozi, vozi!
Prevod: Željan Simić