Vlad má šanci! Puk skončil před bránou.
Stamp po něm jde, neudržel Rodrigueze.
Střelu zablokoval O'Reilly.
Reinhart u volného puku.
Vrací Rodriguezovi.
Jde dopředu! Střela opět zblokována.
„Jsi vzhůru?“
Panteři vypadají skvěle.
To rozhodně, včera si to fakt sedlo, i když s Washingtonem prohráli.
Puk je před brankovištěm. Stamp po něm jde. Střílí. A gól!
- To byla skvělá noc. - Víš, co se mi líbilo nejvíc?
Ten placák.
To bylo úžasný, jak ses do toho pustila.
Byla jsem nesvá, že jsem nahoře. To mě z toho vytrhlo.
Nemusíš být nesvá z vůbec ničeho.
Páni, to byl týden.
Byl jsem mimo ze setkání s mou ex. Pomohlas mi.
Není nic lepšího než nezávaznej sex na zavolanou,
aby si člověk trochu zvedl sebevědomí.
Rádo se stalo.
Co je lepšího než fajn nekomplikovanej sex?
Co to děláme?
Počkáš 30 vteřin, než začneš konverzovat?
Zrovna jsme prcali, to má fakt být zticha?
Tohle je těžký, protože hrozně chci říct „ano“.
- Necítíš se z toho trochu hnusně? - Hnusně? Ne.
Cítím se výtečně, Katie.
A ty
jsi tak krásná.
- Miluju tě. - Tohle dělat nebudeme.
Nemůžeš dělat, že si to vůbec neužíváš.
Užívám. Jasně, že jo. Je to zakázaný. A nebezpečný.
A chci to dělat znova, takže mám chuť tě škrtit.
- To se dá zařídit. - Fuj.
Čau, prcku, to jsem já!
Sakra, to je táta.
- Nic neříkej. - To se ti snažím říct.
- Proboha. - Jsem tady!
Zlato!
No hop!
No jo, ty kluku.
Co jsme si řekli o přepadovkách? Musíš mi napsat.
Napsal jsem ti.
- „Jsem před domem a klepu.“ To ne. - Mrkej.
- Není to pecka? - To má bejt nějaká motorka?
Jen dvakrát tak bezpečná.
Tenhle dravý sportovní krasavec
zkrátí moji třináctiminutovou cestu do práce na devět.
Naprostá revoluce.
Jestli najdeš ženskou, kterou to nadchne jako tebe, drž se jí.
- To se nestane. - Tak jo.
- Čau. - Opatrně.
Pomalu!
- Má ta věc vůbec homologaci? - Nevím. To víte vy.
- Chcete mě dráždit? - Ne.
Poslyšte, mám kancelář a v tý kanceláři je počítač.
Pokud na něm někdo nesedí, vyhledám si legálnost čehokoliv.
- Jasný? - Jasný.
Sleduju vás, Russo. Jak ostříž. Policejní ostříž.
- Cože? - Policejní ostříž.
- Říkáte, že mám potíž? - Ne, že jsem policejní ostříž.
- Potíž! - Ne. Policejní...
- Neslyším! - Ostříž.
- Bolí mě z toho kříž! - Policejní ostříž.
- Je to poblíž! - Zmizte.
Potíž!
KOHOUT
- Cortado a bez kofeinu. - Díky. A super zelený vlasy.
To řekněte mý matce. Včera jsme se pohádaly.
- Vyhodila jsem ji na gauč. - Už radši...
Mějte se.
Vždycky lituju, že s Beverly začnu mluvit.
- Zajímá mě to, ale vlastně ne. - Jasně, takhle to máš se vším.
- V pohodě? - Zrovna mě odmítli z další stáže.
Fakt jsem myslela, že tuhle mám.
Sblížili jsme se nad tím, že jsme oba germofobové.
Pak jsem dělala, že na něj kýchnu. Byla to hrozná prdel.
To zní fakt vtipně.
Hele, někdo tě zaměstná. A bude to nejchytřejší věc, co kdy udělal.
- To bylo dobrý. - Jo?
Víš co? Na tenhle film už se dívat nemusíš.
Než začnu doopravdy psát, rád dělám něco, co zní trošku banálně.
Rád si vypisuju povahové rysy své postavy.
- Zkuste něco říct. - Svědomitý.
Svědomitý. Miluju svědomité postavy.
- Co něco, co se snáz píše? - Vzrušivý.
- Ne. - Bujný.
Tak jo, končíme. Popřemýšlejte nad rysy a přineste je ráno.
Haló, Růženko.
U závěreček budou jen věci z dnešní hodiny. Smůla.
- Co? - Vtip.
- Do hajzlu. - Co je?
Promiňte, Kohoute.
Zpozdil jsem se s nájmem a spolubydlící mě vyhodil.
Spím u Spoonera na zemi a moje záda se neradujou.
- Tommy, jsi bez domova? - Bez bydlení.
Díky, Ronni. Jsi bez bydlení?
- Ne, mě neřešte. - Dobře.
Mám pokoj navíc, tak proč na pár dní nesložíš hlavu u mě?
- Fakt? - Jo.
- To je hustý. Díky. - Není zač.
Máte pastu? Neřešte to.
- Seženu si ji. - Dobře.
- Stav se, až se vrátím z tréninku. - Jasně.
Jak je na tom trenér Jake?
Je mu líp. Asi jen potřeboval někoho, kdo v něj věří.
Kreténe!
No tak, DJ! Co to zkoušíš?
Chlapi! Ne! Moment.
No tak, trenére. Jsi v pohodě, DJ?
Ty se ho zastáváš? Je drzej jak opice.
- Jen jsem chtěl jít na záchod. - Ne!
Trenére, možná by to chtělo sprchu. Dát si pauzu.
- Myslel jsem, že mi věříš. - Už míň než předtím.
Jsem v poho.
- Aha. - Zasraný nuly.
- Trenére! No tak! - Čau! Už jdu!
Bruslete!
„Dámy a pánové, právě mě postřelili.“
To byla slova Teddyho Roosevelta těsně po pokusu o atentát.
Takže, jaké výzvě musel Roosevelt čelit jako chlapec,
která mu dala takovou houževnatost v dospělosti?
Elii, oceňuju vaše nadšení,
ale rád kladu otázky a odpovídám na ně já sám.
Tímhle ovládám místnost. Pokračujme. Odpovědí
je dětské astma.
- Málem ho zničilo. - Ahoj. Hledal jsem tě.
- Chodíš na Waltovy přednášky? - Chce, abych tleskala, až skončí.
Signál je „vpřed“.
Dám na to pozor.
Otázka. Který z Rooseveltových projevů dnes rezonuje nejvíc?
Elii, tuhle diskuzi jsme už vedli. Ruku dolů.
Ta byla záludná otázka. Řekněte, až přijde skutečná.
Nepřijde.
Rooseveltův projev všech projevů byl samozřejmě „Muž v aréně“.
Takže, co máš v plánu později?
- Jako v jedenáct večer? - Nevím, ve čtvrt na deset?
- Jedenáct je pozdě. - Dobře, Gregu. Jsem dospělá.
Svobodná matka. Mám dům, který bude za 28 let úplně můj.
Jestli chceš tohle, tohle nebo být uvnitř tohohle, chci důstojné zacházení.
- Vem mě na rande, nejsem laciná holka. - Takhle jsem to nemyslel. Nikdy.
Ani když jsi ofotila ty svoje tyhlety.
Toho si vážím, protože to nedělám často.
Dobře.
Šla bys se mnou dneska na večeři?
- Promyslím to. - Dobře.
- Ano. - Tak jo.
Vpřed!
Božínku, jak by se tomuhle dalo netleskat?
Ahoj, krásko. Odpoledne se udělal čas.
- Nechceš šukec? - Romantika.
Nemůžu, mám rande s tátou. A možná taky chci zpátky sebeúctu.
Ne, o to se nestarej.
Měl jsem mít schůzku s vydavatelkou, měla dát připomínky k prvním kapitolám,
ale, spoiler, žádný neměla. Nula připomínek.
Pardon, jsem snad Lionel Messi slovanských jazyků a ruských studií?
Chci to s tebou oslavit. Chci to oslavit tvým tělem.
- No tak. - No...
Chci se zeptat, pořád pícháš Sunny?
- To je neuvěřitelně osobní otázka. - Jako fakt?
Dobře. Když to musíš vědět, jo, píchám.
Ale nikdy ve stejný den. Nikdy v tom dvaadvacetihodinovém okně.
Myslím, že jsi možná nejhorší člověk na světě.
Co? Hele, řekl jsem hodně jasně, co chci.
Stačí říct a udělám cokoliv, abychom manželství zachránili.
- Já nevím, jestli to chci. - Potřebuješ čas. Chápu.
A modlím se, abys mě vzala zpátky, ale pokud ne, je mou povinností
udělat vše pro to, aby to fungovalo s matkou mého dítěte.
Co bych byl za chlapa, kdybych to neudělal?
- To bys mě milovat nemohla. - Proboha.
Přece nemůžu vzbudit podezření.
Vážně se snažíš dělat z píchání se dvěma najednou morální přednost?
- Snad si vybereš nás, Katie. - Ne.
Fakt doufám.
Skřípění brzd nikdy neomrzí.
- Co to máš sakra na sobě? - Není to skvělý?
Ta umělkyně s kroužkem v nose, Zoey, je rozdává.
- Co ty kroužky v nose? Bolí to? - Dej sem to kolo.
Jasně, zkus to. Já to věděl.
Tohle je plyn, tohle brzdy... Skvělá technika! Jen tak dál!
Měla by mít helmu, zlato.
Dobře. Jen to objeď.
Udělej kolečko.
A už se nevrátí.
Tak jo. Když je Review zase v tisku, musíme máknout.
Co abychom tu dneska zůstali trochu dýl?
- To pro mě bude těžký, mám rande. - Tak to já taky.
Ne s tebou. Koukni na zprávy.
- Spolubydlící? Ale já vás seznámil. - Jo. Díky.
Nezapomenu ti to.
- Chtěla jste mě vidět? - Moment.
Tohle bude zatím nejlepší číslo.
Jdeme na to!
Jistě víš, že jsme přišli o pár mladých profesorů kvůli jiným institucím.
Můžeme si dát pár osobních schůzek, aby nováčci věděli,
že tu mají cestu k profesuře.
V roli děkanky se nacházíš. Ta iniciativa se mi líbí. Jsem pro.
- Super. - Promiň.
Nechtělas mě vidět i z jiného důvodu?
Možná tě dojal anonymní básnický příspěvek?
- Sonet o irském hladomoru? - Promiň, to se mi nehodilo.
Čau, Katie.
- Co to máš s vlasama? - Jela jsem na rychlým kole.
Lidi, můžeme být chvilku samy?
- Mám pro tebe tričko, jestli chceš. - Co to děláš?
Nepotřebuju, abys Archieho trestala.
Je to narcis a čeká dítě. Věř mi, vymáchá se v tom.
A ne že by o to šlo, ale na tý fotce vypadám jako Nancy Pelosiová.
Udělalas ze mě tvář něčeho, aniž by ses mě zeptala?
Tohle mi jen připomíná všechny chyby, co furt dělám.
- Katie, tys žádný chyby... - Jsem profesorka Russoová.
- Přestaň s tím. Se vším. Jasný? - Jo. Promiňte.
Díky.
Mám rande, Tommy! Cos udělal s tou pastou?
Půjčil jsem si ji. Použil jsem radši svoje umyvadlo, ale nevím, tam není.
- Nahoře taky ne. - A musíš si čistit zuby?
Kukuřičný ořechy, prázdnej sáček, spočítej si to.
- Ne. - Přemýšlej, kde jsi byl.
- Kdes ji měl naposledy? - V kuchyni!
- Skvěle! - Do umyvadla se mi nevešel obličej.
- Proč ho strkáš do umyvadla? - Ty ne?
Vem i jazyk. Jazyk.
Jo. Tam by se ti obličej vešel.
Nechci tam strkat obličej. Tak jo.
Zavolám jí, že se trochu opozdím.
Bože!
Proč? Proč to není nabitý?
- To je moje nabíječka, je rozbitá. - Na co ji máš?
- Nikdy nevíš. - Ale víš.
Je to mrtvá nabíječka. Prostě jdu.
Zrovna ses vysprchoval a už se zas potíš.
Určitě nenajdu ani deodorant. Víš o něm?
- Trošku jsem ho použil. - Nepoužívej ho, prosím! Tak já jdu.
- To zandáš, Kohoute! - Zandám to.
Zastavte.
Vypněte to.
Zdravím.
Tak se zas vidíme.
Konečně jsem měl šanci skočit na služební počítač.
A ukázalo se, že tohle nesmí na silnici.
Nemáte na práci nic lepšího?
Řidiči, potřebuji, abyste vystoupil z vozidla.
Zvedněte ruce a pak budu potřebovat,
abyste mě objal.
- No tak, to je ono. - Co se děje?
- Ano. To je ono. - Co to děláte?
- Jaký to bylo? - Nic nechápu.
Dneska to nechám plavat. Zeptejte se proč.
- Proč? - Kvůli tomu, co jste udělal.
Pro mýho kluka, Donnieho Juniora.
Trenér ho chtěl praštit a vy jste tam skočil místo něj.
DJ? To je váš kluk?
To je můj syn. Vysloužil jste si jedno tohle.
„Karta pro bezplatné propuštění z vězení.“ Z Monopolů?
Z Monopolů. Jo.
- Je to hra. - Hrál jsem ji.
Tohle vás dostane z vězení. Otočte to. Mý jméno a telefon.
Takže je to pravý. V jiným městě to fungovat nebude.
A nebude to fungovat na vraždu, na to je jiná karta.
Díky. Už vážně musím jet, jdu pozdě na rande.
- Naskočte do auta, hodím vás tam. - Bude to rychlejší?
To vážně nevím.
Nesmím zapnout houkačku.
Už jsem to kvůli rande udělal a byl pěknej malér.
Narazíte na zácpu, to ten semafor na Main Street.
Budete tam trčet a trčet a zelený se nedočkáte.
Volal jsem kvůli tomu, nikdo to nebere. Ještě jednou díky!
V Bedfordu jsme měli taky pravidla pro saunování.
„Zákaz dovádění i svádění.“
- Dobrá kámoška. - Je má opora.
Mám novinky.
Vím, že se z Biotechy neozvali, tak jsem tam zavolal.
Tu stáž vám nedají.
- Protože vás chtějí rovnou zaměstnat. - Ne! Já to věděla!
Zlatej bzučák! Jedeš do Hollywoodu!
Dianu jste opravdu zaujala. Nabízí vám plný úvazek v její laboratoři.
Vyjde vám vstříc ohledně těhotenství a je jí fuk, že nemáte diplom.
- Je jim to jedno! - Zvládla jste to.
- Tak jo! - Tak jo.
Tak jo?
Tak jo. Musím na vzduch, fakt šílím.
- Půjdu za ní. - Ne, půjdu já.
Přišla jste pozdě, ještě dvě minuty.
No tak. V pohodě?
Samozřejmě je to neskutečná příležitost.
Jen musela bych se odstěhovat od Archieho a to je složitý.
Chápu. Ale jedna z nejlepších biotechnologických firem v zemi
chce vás.
A teď je čas slavit. Můžu poprosit o jedno jupí?
- Jupí? - Znova. Líp.
- Jupí! - Božínku! Co tady slavíme?
Biotecha mi nabídla práci. Nervový výzkum...
Jo, já vím. S kým jste mluvila?
S Dianou Jenningsovou.
Vážně?
- Asi jsem to měl nejdřív probrat s tebou. - Asi.
- Gratuluju. - Děkuju.
Tohle asi bude bolet.
A víš, co ještě? Zvýšila jsem plat externistům.
Jsem básnířka. Nikdy jsem nečekala, že budu na vedoucí pozici.
- Ale líbí se mi mít vliv. - Proboha, jsi opilá mocí.
- Přestaň. - Jsi.
- Nejsem. - Jo, jsi.
Myslím, že bych mohla udělat něco dobrýho.
I když jsem jen dočasná děkanka.
Musíš to přestat brát jako dočasnou pozice.
No tak, udělej si to svý.
Dobře. Proč ne?
Koukni na to!
- Čí to je? - Moje.
Gregu, to je ta nejvíc hustá věc! Ježíši!
- Jo! Zkus si to. - Dej!
Bezpečnost především. Pojedu jak blesk.
- Mě nevyděsíš. - Můžeme?
Jo, můžeme.
- Jdeš na hodinu? - Ne.
Musím něco zařídit. Bude to v pohodě.
- Není to v pohodě. - Promiň.
Znova. Když jsem přijel domů, nabil jsem si mobil a poslal ti hromadu zpráv.
- Nevím, jestli ti přišly. - Přišly. Všechno zlepšily.
Nechci se trapně vymlouvat, ale vážně mě zastavila policie.
A upřímně, začalo se to hroutit, když jsem ztratil zubní pastu.
- Nezajímá mě to. - Já vím, že ne.
Byla v kuchyni, kdo by to čekal.
Takhle se běžně lidi nechovají, Gregu, když chtějí něco začít.
Jo.
- Jo, to je pravda. - Je to fakt trapný, byla...
Cristle, můžeš poslat květiny do hotelu, kde bydlí moje žena?
- Jo. - A zjisti, kde vlastně bydlí.
- To by šlo. Zdravím, Gregu. - Dobré ráno.
Je to všechno?
Prozatím jo.
Manžel Margret Keanové si připisoval zásluhy za její práci,
dokud je soudce nevyzval malovat přímo v soudní síni.
Ale manžel tam vůbec nepřišel. Klasika, že?
Měls ji vidět, tati, byla zničená.
Zoey jediná ke mně vzhlížela. A já ji rozdrtila.
A ty trička se ti nelíbí? Protože mi dala čtyři.
Můžu je vyhodit. Nebo by mohly být na pláž.
- Tati. - Na spaní nejsou dost měkký.
Ale na pláž by šly. Na pláž, ne na spaní.
Zkus to říct pětkrát za sebou. Co jsi to říkala, zlato?
Je to moje chyba. Byla jsem k Zoey moc otevřená
ohledně všeho s Archiem. To běžně nedělám.
Ty se nesbližuješ se studenty? Proč?
- Jo, proč ne? - Proč je tady?
- Já tu bydlím. - Na pár dní.
A Greg taky chtěl probrat problémy se ženskýma.
Ne, Tommy. Řekl jsem, že jsem trochu zmatenej z ženy, s kterou se vídám.
Tys řekl: „Chápu tě, kámo.“ A vešla Katie, dřív, než jsem stihl říct: „Ne, dík, kámo.“
- Ta známost na jednu noc? - Ona chce víc.
- Ne. - Tati!
Držme se problému Katie, prosím.
Sbližování se studenty je pro mě zatím ta nejlepší věc na učení.
- I pro mě. - Nemusíš se zapojovat.
Mně to neva.
Nevím, jestli je to pro mě.
A myslím, že je to možná tím, že nejsem zas o tolik starší.
Ani muk, jestli nechceš jednu chytit.
Nechci radit, jak máš dělat svou práci, ale o něco přicházíš.
Tommy má pár kámošů na cestě, tak jim připravím nějaký mlsání.
Bez zeleniny, Kohoute! Celer nikdo nejí.
- A s arašídovým máslem? - Může bejt.
- Je to můj táta, ne tvůj. - Je táta všech.
Ne, je můj.
Tady jsou.
- Chybí mi to ticho. - Ozvali se ti z nějaký tý stáže?
- Třeba z Biotechy nebo... - Ne, pořád nic.
Hlavu vzhůru, broučku. Ono to dopadne.
Díky.
Ty to před ním tajíš? To se mi líbí.
Díky. A řeknu něco, cos mě naučila.
Mám tě ráda.
Úplně mě dojímáš.
Myslím, že ona chce něco trochu víc skutečnýho, vážnějšího.
A já moc nevím, jestli jsem připraven.
Ten celer s burákovým máslem je úlet.
Jak to děláte?
Je to celer, burákový máslo, mořská sůl a citronová kůra.
- Super. - Je to super.
Bylo by to ještě lepší s křupavým arašídovým máslem.
Říkal jsem ti, jestli něco chceš, napiš to na seznam na lednici.
Nevěřím, že tady bydlíš. S rodičema jsi to nevyřešil?
Říkal jsem ti... Cecku, zpět ke Kohoutovi, jo?
Hele, dejte na mě, hlavně žádný city.
Jinak budete krásný Tchajwance vykládat, že taky milujete country.
A pak o víkendu pojedete tři hodiny za někým, kdo se jmenuje Luke Combs.
To je velmi specifický příběh, který zní až podezřele osobně.
Jestli vás to baví, tak moc nepřemýšlejte.
Jen ji nechci tahat za nos.
Na druhou stranu, je moc milá, líbí se mi.
Zbývá zodpovědět jednu otázku.
Co sex?
No,
to bych vám neřekl ani přes mou mrtvolu.
- Prasárna. - Ne, hoši.
- Má nějakej divnej kink. - To teda ne.
- Copak to děláš, Gregu? - Jen zjišťuju, jestli nechce jít na večeři.
Co řekla?
- Emoji steaku! - Jo!
Kohout! Kohout!
Ahoj. Můžu s tebou mluvit?
Kde mám brejle?
Tady.
- Švihák. - Co myslíš? Není to moc?
- Šel bych do tebe. - Díky. A taky, smůla.
- Nechceš kondomy? - O tomhle nebudeme diskutovat.
A všiml jsem si kondomů na seznamu na lednici.
- Je jen pro jídlo. - Takže ani PlayStation?
Ani PlayStation. Mimochodem,
co myslel Cecek tím, že si to máš vyřešit s rodiči?
S našima mám dohodu, že mi platí nájem, když si udržím průměr do tří.
- Mám malinko víc. - Velký malinko, nebo malý?
Dost znatelný malinko. Jde mi jen tvůj předmět.
- Tam je jen zápočet. - A dostanu ho?
Jo. Snad jo.
Máma chce, abych bydlel doma, dokud si nezlepším známky, ale mně je tu dobře.
Máš dohodu. Dnes se stěhuješ domů.
- Kohoute! - Bez smlouvání.
Zítra se sejdeme a vymyslíme studijní plán.
Dáme tě do kupy.
- To bys udělal? - Jasně. Jsme parťáci v zodpovědnosti.
Jo. Tak jo.
- Nevím, proč jsem tak nervózní. - Klid, kámo, to dáš.
- Trochu to rozepneme. - Jo?
- Ať je vidět hruď. - Dobrý?
- Sakra, chápu, že chce svazovat. - Bože.
Jo. Svazovat.
- To zvládneš, jasný? - Jo.
PRO KATIE
Hele, ty trička se mi nelíbily.
Jak by ses cítila ty, kdyby ses na každým kroku dívala na sebe?
- Asi by mi to nevadilo. - Ty to někam dotáhneš.
I tak, neměla jsem na tebe být tak hnusná.
- To nic. - Ale jo. Já jen...
Zoey, já vím, že mě máš za silnou ženu, která tuhle osobní katastrofu
zvládá s grácií, ale nezvládám. Bojuju
se svými city k profesoru Batesovi.
A tenhle boj je někdy míň o tom, co dělá,
a víc o tom, jak voní.
- Vám se líbí, jak voní. - Bohužel.
Vím, že nejste dokonalá.
Proto jsem vás měla nejradši, profesorko Russoová.
Měla jsem pocit, že jste někdo, komu rozumím.
- Říkej mi Katie. - Zas chcete být moje nejoblíbenější úča?
Zčásti určitě jo.
Archie je tuctovej narcistickej kretén, kterej občas voní jako luční kvítí.
No tak, kolem týhle pozice číhá spousta skutečných padouchů.
- Zabydluješ se? - Asi je čas.
Je tu něco, co musíme probrat.
Zdravíčko.
Super kytka. Díky.
Nevěřím, že všechny napsala sama.
Tohle jsem s tebou chtěl probrat.
- Díky. - Chtěl jsem se tě zeptat na tvoje jméno.
Nikdy jsem žádnou Cristle nepotkal. Je krásný.
Díky.
- Vlastně je to Crystal. - Co?
Můj první den u Walta jsem přišla od zubaře a podle něj jsem řekla Cristle.
Teda.
Byla jsem po rozvodu a chtěla jsem změnu,
tak jsem ho nikdy neopravila.
A teď se mi to i líbí.
- Neříkej mu to. - Nejsem si jistý, jestli bych věděl jak.
- Fakt se mi to líbí. Líbí se mi Cristle. - Díky.
Mně se líbí jméno Greg.
Díky.
Dala by sis dezert?
- Tady ne. - Můžeme jít někam na zmrzku.
Jsi v pohodě?
Jsi...
- Cítíš to? - Tak jo.
Haló. Můžeme zaplatit?
- Půjdeme k tobě? - Jo.
Určitě jsem si něco natáhl.
Musíme se hydratovat, ať nemáme křeče.
- Dva ionťáky už se nesou, královno. - Chci ten modrej.
Kohoute?
Čau, Tommy.
Co tady děláš?
Bydlím tu.
A vezmi šlehačku, ať ji můžu slízat z tvých koulí!
No ty vo...