-Labas. -Labas.
Atsiprašau, kad vėluoju.
-Labas. -Nieko baisaus. Prašom.
Užsakiau tau latės.
-Ačiū. -Bet jos dar neatnešė.
-Kaip sekėsi pakeliui? -Ką?
-"Kaip sekėsi pakeliui"? -Aš labai jaudinuosi.
Galbūt todėl, kad tau gėda,
nes netikėjai mano gebėjimu gyventi savo gyvenimą.
-Turbūt todėl. -Aš nemanau, kad nusikaltau.
Tavo tėtis paprašė patampyt virvutes dėl tavęs, taip ir padariau.
Susitarėm, kad kartu prisiimsim atsakomybę.
Tu taip sakei. Aš tik norėjau pusryčių.
Meilute, aš daug galvojau apie savo elgesį.
Žinau, kad lengva pasakyt, kad padariau tai iš meilės.
Aš labai tave myliu.
Ji tai supranta. Tęsk.
Bet čia ne viskas.
Praleidau keletą metų Floridoj gailėdamasis savęs.
Tai tiesa.
Aš...
Aš pasimečiau ir jaučiausi vienišas.
Todėl turbūt įtikinau save, kad turiu padaryti viską,
kad tau taip nenutiktų.
Apgailestauju.
Ką manai?
Beveik nesiklausiau, bet skambėjo nuoširdžiai.
Jis panaudojo tą gudrybę, kai jis truputį apsišika,
kad jausčiausi kalta, nes pykstu ant jo.
-Aš taip nedarau. -Darai.
Ačiū Dievui, kad išvažiuoji po kelių dienų.
Galėjai nesakyt "Ačiū Dievui".
-Bet norėjau. -Gerai.
-Nes mano gyvenimas yra mano. -Gerai.
Ir turi pažadėt, kad nesikiši, kad ir ką padaryčiau.
-Gerai... -Palauk.
Kad ir ką padaryčiau, supranti? Net jei vartosiu metamfetaminą.
Girdėjau, kad tai smagu ir naudinga planavimui.
Negalėsiu nieko pasakyt, jei tavo dantys iškris?
Gerai, vartok metamfetaminą.
Linksminkis.
Labas, Grahamai! Tuoj ateisiu.
Užsisakyk kavos mano kambario sąskaita.
-Noriu ir šoninės. -Žinoma!
Susitarei susitikit su juo per šeimos krizę?
O, ne, mes per daug padėjom savo vaikui! Manau, nepražūsim.
Labas!
Kodėl galvojai, kad judu tinkat vienas kitam?
Negalvojau, bet viskas painu, nes ji labai patraukli.
Žinau, apie ką šneki.
Šiandien bus paskaita, ar tik sėdėsim čia?
Taip, atsiprašau.
Tikiuosi, kad jums patiko greitas susipažinimas su Rusijos istorija.
Yra neužtikrintų. Matau abejingų veidų.
Suprantama. Aš stengiausi.
Šiais laikais Rusiją dengia šydas,
bet šnekėjom apie keletą įdomių veikėjų.
Mėgstamiausi Rusijos lyderiai. Prašom.
-Petras I. -Petras I.
Didelė švietimo, mokslo ir kultūros pažanga.
Didingas vardas ir didinga prigimtis. Kas dar?
-Stalinas. -Įdomu.
Jis vykdė milijonų piliečių egzekucijas, bet gerai, Džina.
-Labai ačiū. -Jau žino mano vardą.
-Tiesa. -Mažasis kekšius...
Žinot, kas mano mėgstamiausias? M. Gorbačiovas.
Visada galvoju apie jį šiuo metų laiku,
nes jis atsistatydino 1991 m. per Kalėdas.
Daugelis pamena Gorbį dėl jo "Glasnost" politikos ir perestroikos.
Žinot, kas labiausiai mane žavi?
Jis pirmas Rusijos lyderis, pastatęs savo žmoną į dėmesio centrą.
Jo kritikai sakė, kad jis mylėjo ją labiau nei šalį.
Po jos mirties jis išleido albumą "Dainos Raisai".
Ten yra tikrų hitų, paklausykit.
Visi visada manė,
kad Gorbačiovas norėjo išardyti Sovietų sąjungą.
Aš nemanau, kad jis norėjo.
Aišku, jis žinojo, kad reikia pasikeitimų.
Bet manau, kad jis norėjo, kad sąjunga išliktų.
Jūs verkiat?
Ne.
Linkiu visiems gerų atostogų. Sėkmės.
LADLOU KOLEDŽAS
Klausykit.
Jei skaitytojams rūpi jūsų veikėjai, jie pasiruošę kelionei.
Štai pavyzdys: vakar žiūrėjau TV.
Rodė "Tas nuostabus gyvenimas".
Man taip patinka D. Beilis,
kad turėjau pažiūrėti viską.
-Koks čia filmas? -Negali būt.
"Kas kartą, kai suskamba varpas, angelui išdygsta sparnai."
Čia krikščioniškas filmas? Jei taip, nenoriu žiūrėt.
Ne, jis ne krikščioniškas.
Filmas apie Kalėdas. Taip, turbūt galima sakyt, kad jis krikščioniškas.
Pala, kai suskamba varpas, angelui išdygsta sparnai?
-Taip. -O jeigu mes žaidimų salone?
Taip, būtų labai daug angelų.
Ne, yra tik vienas angelas, vardu Klarensas.
-Klarensas? Čia vardas iš Biblijos? -Iš laiškų korintečiams.
Jūs tai išgalvojat? Nes tikėjimas nėra saugi tema.
Ne, čia tikras filmas, ir būčiau liepęs jį pažiūrėt,
bet šiandien paskutinė paskaita.
Todėl norėjau pasakyti,
kad prieš atvykdamas čia negalvojau...
Nepyk, Grgai, chemijos egzaminas po dviejų minučių.
Taip, keliaukit! Visiems gerų atostogų!
Ir prašau rašyti.
Tomi.
-Žmogau, tu žudai mane. -Taip, žinau.
-Turi pabaigti. -Žinau.
Man reikia tik galutinio skyriaus juodraščio.
Kai tik jį paliesiu, įskaitysiu.
Žmogau, aš labai daug dirbau. Noriu, kad jis būtų geras.
-Pristatysiu jį iki vakaro. -Gerai.
Puiku.
Beje, svarbi žinia: išlaikiau visus kitus dalykus.
-Taip. -Šaunuolis!
Išlaikiau statistikos egzaminą.
-Tikrai? -Taip.
-Kiek surinkai? -69. Seksualiausias įvertinimas.
Eikš.
-Šeši su pliusu. -Didžiuojuosi tavim.
Sumauta nesąmonė.
Makroekonomikos profesorius parašė 9.
Aš gaunu tik 10. Koks tai jausmas?
Užsikrušk.
Tu verslo mokykloj?
Oho, po trijų mėnesių jis pasidomėjo apie mano gyvenimą.
Atsiprašau.
Šūdas. Tu atsiprašei Mo? Ar viskas gerai? Gal miršti?
Ne, tik blogai miegojau.
Pamiršai įsijungt naktinę lempą?
Turiu keletą sunkumų.
Turiu eiti į paskaitą.
Ir nesijaudink dėl 9.
Aš taip pat nesu gavęs tokio pažymio,
bet spėju, kad jis skatina pajusti savo žmogiškumą...
-Jis grįžo! -Tvarka atstatyta.
Būti vidutiniška nėra blogai, Mo.
-Ko dūsauji? -Nesvarbu.
Jūs su aukštų apykaklių kunigaikščiu išvykstat į Viskonsiną,
ir daugiau nebegyvensim kartu.
Nežinau, kaip gyvensiu be tavęs.
Nagi, eikš.
-Viskas bus gerai. -Tu to nežinai.
-Būkim kartu. -Gerai.
Galiu pabučiuoti tave?
Dieve, jaučiuosi gėdingai, kai to klausi. Tiesiog pabučiuok mane.
Nemanau, kad Keitė man tikrai atleido.
Tėvai ir dukros, žmogau.
Būtum matęs mano tėvo veidą,
kai pasakiau, kad mesiu paruošiamąją teisės mokyklą dėl poezijos.
-Manau, galiu jį parodyt. -Gerai.
Poetė, ar ne? Tai šaunu.
Šikniai, jūs visi vienodi.
-Labas. -Labas.
-Viskas. Tikiuosi, tau patiks. -Puiku.
Ir aš tikiuosi.
-Tik neskriausk manęs. -Žinoma.
Tu geriausias, Rūsteri!
Atsiprašau. Ei, nurimkit!
-Ar jis yra buvęs bibliotekoje? -Tik vieną kartą, kiek žinau.
Tas jaunuolis šlovina tave.
Tai tiesa. Ir daug kitų studentų.
Jie nusiminę dėl to, kad išvyksti. Ir mane tai erzina.
Manau, tu perdedi, bet ačiū. Visiems viskas bus gerai.
Man nebus, Gregai.
Jau sakiau, kad neturiu čia daug draugų.
Žinai, labai džiaugiuosi, kad mes nepermiegojom.
Dažnai tai girdžiu.
Ne, kai su kuo nors permiegu, imu elgtis keistai.
Visada noriu, kad jie galvotų,
kad truputį jų nekenčiu.
O po kurio laiko nebekalbu su jais.
Bet man patinka kalbėt su tavim, ir būtų gaila, jei nebekalbėtume.
Tu turi telefoną, ar ne?
-Puiku. -Tobula.
-Po galais. -Kas?
Norėjau tau padovanot išankstinę naujos knygos kopiją,
čia pirma mano knyga, kurios pagrindinė veikėja - moteris.
-Duok greičiau. -Palauk.
Čia ne Rūsterio knyga, ir viršelį kūrė be manęs.
Ir...
Gerai, štai ji.
Gregai, ji be galvos.
Ji netilpo į viršelį.
-Rone. -Ką?
-Ateik pažiūrėt. -Ne.
Nereikia, viskas gerai.
-Kas dedasi? -Gregas išleido naują knygą.
Ar šioj bibliotekoj matai moterų su tokiu kūnu?
Nežinau. Ir nesidomėsiu.
-Tu patenkinta savim? -Taip.
Ką veiksit per atostogas?
Lilė susitiks su manim Niujorke po Kalėdų.
Eisim į Duchampo parodą.
-Linksma! -Paskui galbūt eisim į klubus
ir smarkiai prisigersim! Aš nežinau, atleisk.
Bet apsimesit, kad viskas dėl Duchampo.
Taip, bet galbūt neturėsim tam laiko.
-Aš nežinau, kas yra Duchampas. -Tu mano asistentė!
-Gerai... -Atvažiuok pas mus į Niujorką.
-Prašau, bus labai linksma. -Norėčiau, bet...
Būsiu Londone. Su Arčiu.
-Gerai. -Aš suprantu.
Bet turiu priprasti prie šių žodžių
ir noriu, kad žmonės, kuriems rūpiu, nebūtų nusivylę.
-Taip, atsiprašau. -Mes mylim tave.
-Taip. -Pabandykim dar kartą.
Tikrai? Gerai. Aš vėl su Arčiu.
-Ne! -Tu iškrypėlė!
-Nejuokinga. -Labai juokinga.
Nusprendei išvažiuot? Tai siaubingas sprendimas.
-Ką gi... -Būsiu šio koledžo prezidentas,
kol Kristl ištemps mano lavoną iš biuro.
-Aš to nedarysiu. -Darysi.
-Ką nors iškviesiu. -Logiška. Jis sunkus.
Gregai, labai pykstu ant tavęs.
-Kodėl? -Pakėlei vyrų kartelę labai aukštai.
Džeikas pakvietė mane kavos.
Jis geras vaikinas. Jis tik turėjo problemų.
Ir jis daug aukščiau tos kartelės.
-Puiku. -Jis geras, ir man patinka jo plaukai.
Taip, jo plaukai gražūs.
Kai jis žiūri į mane, nežinau, ar jis paskendęs mintyse,
ar nori mane nužudyti.
Bet tai smagu.
Tuk tuk.
Atsiprašau, nenorėjau sugadint akimirkos.
Tu sugadini visas akimirkas.
Gerai.
Kadangi šiandien teks praryt keletą kulkų,
tiesiog išmesiu šitą iš vamzdžio
ir metaforiškai prarysiu.
Dėl tokių kalbų žmonės ir nekenčia tavęs.
Gregai, manau, mudu turėsim susitaikyt.
-Kodėl turėčiau? -Ką gi...
Ji negali grįžti pas tą šiknių!
O, Dieve, negaliu patikėt, kad mūsų dukra vėl grįžo
pas savo gražuolį vyrą, su kuriuo jai labai patinka mylėtis!
Ar galim dėl ko nors sutarti bent kartą gyvenime?
Mes sutariam.
Visada maniau, kad Arčis - pasipūtęs šūdžius.
Turim jai paskambint ir pasakyt, kad nedarytų šito.
Ką pažadėjai per pusryčius, kuriuose buvau priversta dalyvauti?
Man nerūpi. Paskambinsiu.
-Ką darai? -Gelbėju tave nuo tavęs.
-Duok telefoną. -Ne.
-Duok telefoną, Bet. -Ne.
Ne ir ne! Dabar jis mano užpakaliuke!
Gali pasiimt, jei nori, bet tau tai niekada nepatiko.
-Bet, liaukis. -Gerai.
Sulaužyk vienintelį savo pažadą.
Ji niekada nebekalbės su tavim,
o aš turėsiu slidinėjimo partnerę per Kalėdas.
-Nori prisigert? -Visada.
Čia raudona vėliava.
Mano mama visada perdėtai džiaugiasi dėl Kalėdų.
Būsim Viskonsine tik 3 dienas,
bet ji nori surengt 3 eglutės genėjimo šventes.
Čia genėjimo perteklius. Palydėsi mane namo, eržile?
Turim pašnekėt.
-Gali prisėst? -Kodėl nežiūri į mane?
-Čia mano savybė. -Prašau.
Geriau pastovėsiu, kol pasakysi, kas dedasi.
-Tu puiki moteris, Sane. -Žinau.
Ir būsi fantastiška mama.
Ir pamatysi, kad būsiu geriausias tėtis Robinui.
Jis ne Robinas, po velnių.
Aš vis dar vedęs Keitę
ir manau, kad turiu likti su ja.
Užteks. Nenoriu to girdėti.
Atsiprašau.
Visada žinojau apie tokią tikimybę, tik nemaniau, kad tai mane įskaudins.
-Paprastai manęs niekas neskaudina. -Tu žmogus.
Aš vis dar šneku. Dieve, tau patinka tavo balsas.
Bėda ta, kad ir man patinka.
Čia klaida.
Taip.
Pasirinkai ne tą kelią.
Gerai, persigrupuojam. Viskas.
Jei neturėtume vaiko, pasiųsčiau tave po velnių.
Gal supjaustyčiau padangas ir gyvenčiau toliau.
Bet rytoj važiuoju į Viskonsiną,
ir jei nori važiuot su manim, ateik į mano būtą aštuntą.
-Neateisiu, mieloji. -Tada čia tavo netektis.
Ir tu pasigailėsi.
Vyno nebėra, todėl gersim viskį.
Tai sveika ir atsakinga.
Geriu tik naminukę. Kodėl turi šitą?
Čia mano grobis. Tokia vikingų tradicija.
Kvapas viduje tikrai nemalonus.
-Ką gi... -Nepyk, Bluji.
Prie kvapo galima priprasti. Kartais nešioju ją namie.
Tu šaipeisi iš manęs, nes man patiko ši mokykla,
o dabar pats myli ją.
Atsiprašyk.
Labai atsiprašau. Aš ją myliu.
Tai kodėl išvažiuoji?
Nes trukdau savo dukrai.
Turi liautis. Negali gyventi dėl kitų žmonių.
Aš darau tai, kas man suteikia daugiausiai laimės.
Visi tai žino.
Taip, aš turėčiau truputį pristabdyt,
bet tu turėtum pasistengt labiau.
Taip, aš stengiuosi.
Gal įpilti viskio į tavo vyno taurę?
-Manau, man jau užteks. -Gerai.
Bet prieš išeidama turiu kai ką padaryt.
Šis reikalas nedavė man ramybės.
Palauk.
Gerai, kabliukas vis dar čia. Štai.
Čia iš Fortune žurnalo. Kitos nuotraukos neradau.
Branginsiu ją amžinai.
-Labanakt. -Labanakt.
Ir neliesk telefono.
Negaliu nieko pažadėt po to, kai išeisi.
-Tik pasakyk, ir pasiliksiu ilgiau. -Ne, viskas gerai.
-Tikrai? -Taip, viskas gerai.
-Tikrai? -Taip.
-Tikrai? -Nereikia.
-Gerai. Atleisk. -Nedaryk šito.
Per daug įsijaučiau į mūsų mamos ir tėčio reikalą.
Buvo smagu.
Man reikėjo daug laiko, kad susitaikyčiau.
Gal todėl neturėtum spausti Keitės,
nes ji jaučiasi taip pat.
Ar apsimesi, kad bandei mane pamokyti?
Liaukis. Aš niekada nežinau, ką darau, po galais.
-Aš taip pat. -Tiek jau žinau.
Tomi, skaičiau tavo darbą. Jis fantastiškas.
Neturėčiau to daryt, bet padarysiu.
Jis buvo geriausias iš visų.
Tai jėga, žmogau.
Noriu paklaust, kas labiausiai patiko, bet nenoriu būt reiklus.
Manau, turėtum paklaust.
-Kas labiausiai patiko? -Pagrindinis veikėjas Būnas.
Jis rengiasi taip, lyg jam tai nerūpėtų, bet iš tiesų jam rūpi.
Iš karto supratau, kas jis.
Taip, žmogau!
Bet viskas pasikeičia tada, kai jis pamato savo vaikystės nuotrauką.
-Viskas pasikeičia. -Čia puikaus veikėjo savybė.
Giliai viduje jis jau žino, kas jis ir kuo nori būti.
Reikia tik vienos smulkmenos, kuri jį pažadintų.
Tėtis pasiūlė vežimų namus,
bet manau, kad turėtume apsistoti Claridge's.
Mums reikia tikrų atostogų.
Turi špinatų tarp dantų.
-Jau pradėjai krautis daiktus? -Jie vis dar ten.
O, taip.
-Dabar geriau? -Ne.
O dabar?
Negaliu būt su tavim.
Ką čia šneki?
Turėjau daug asmeninių pokalbių su dėstytojais.
-Čia pirmas, kuris man tikrai patiko. -Džiugu.
Šiandien dirbu užkandinėj.
Užsuk atsisveikint. Pavogsiu tau bulvyčių.
-Spūneris su vaikinais bus ten? -Jie jau išvažiavo.
Gerai, užsuksiu.
-Gerai, susitiksim ten. -Taip.
Keite, po galais. Tu čia.
Gerai, tu radai mane.
Negali numesti bombos ir pabėgti.
-Turim pašnekėt. -Nemanau.
-Turim. -Ne.
-Taip. -Ne!
Daugiau nenoriu būt su tavim.
Dėl špinatų tarp dantų?
Aš visada matysiu špinatus tarp tavo dantų. Perkeltine prasme.
Nežinau, kas čia dedasi, bet tai pamišimas.
Atleisk, tada būsiu su tavim.
Keite, liaukis.
Aš myliu tave.
Aš tik berniukas, stovintis prieš tave.
Mano širdis mano rankoje...
-Dieve, ar girdi save? -Gerai, tada paaiškink.
Tu visada būsi tu, kad ir ko man reikėtų iš tavęs.
-Ar tai blogai? -Liaukis.
Turbūt žinai, kad tu ne pats geriausias vaikinas.
Gal ir nežinai. Aišku.
Džiaugiausi, kad vėl buvom kartu,
nors tai truko tik 36 val.
Čia buvo mano sprendimas, todėl viskas tapo daug aiškiau.
Šnekėjau su draugais
ir nerimavau, kad jie bus nusivylę dėl šio sprendimo.
Būkim nuoširdūs, visi mano pažįstami bus nusivylę.
Rosko nebus nusivylęs.
Tiesa, šuo nebus nusivylęs.
Bet svarbus ne jų nusivylimas.
Tiesa ta, kad aš labai nusivylus savim.
Man nereikia tavęs, kad jausčiausi ypatinga.
Nežinau, ar girdėjai, bet aš roko žvaigždė.
Aš sugrioviau gyvenimą su savo vaiko motina dėl tavęs.
Apgailestauju.
Bet nepamirškim, kad tu pradėjai visa tai.
Žinai, ką? Ne.
Arči Beitsai.
Tikrai tikiuosi, kad surasi savo laimę.
Taip, akivaizdu.
Beje, noriu skyrybų.
Nereikia skubėt. Šventės - beprotiškas laikas,
bet pamažu susitvarkysim.
Labas, Dilan.
Palikau tau Kalėdų dovaną prie namų.
Nepamiršk jos pašerti.
Norėjau paklaust, ar nori nueiti į užkandinę,
bet šviesos nedega, todėl spėju, kad jau miegi.
Ateisiu atsisveikint ryte. Gerai, iki.
Nuostabus gyvenimas, kekše!
Sakiau, kad tu jiems rūpi.
Nežinau, ką pasakyt.
-Spūneri, kodėl tu pusnuogis? -Aš angelas.
-Mes su Džordžu padarėm sparnus. -Taip.
-Jūs nežiūrėjot to filmo, ar ne? -Tikrai ne.
-Paduokit jam alaus. -Taip, Gregai!
Ką gi, į sveikatą!
-Sane! -Turiu atsiimti raktą.
-Sane! -Sane!
Sane, jis čia! Dėl Dievo meilės, jis pasirodė.
Šūdas, beveik pamiršau. Radom jai ankstesnį skrydį.
-Ką? -Ji išvyko prieš kelias valandas.
Ji pagaliau laisva.
Atrodai liūdnas. Nori mamytės?
Ne?
Užrakink duris, kai išeisi.
Aš turiu reikalų.
ARTO SKANĖSTAI
Laukite tęsinio.
-Aš nenoriu... -Ronė nori kai ką pasakyt.
Nesakysiu, kad man nepatiko.
Rone, apgailestauju. Turbūt buvo labai sunku.
Taip, buvo sunku. Ačiū.
Draugai, noriu padėkot už karštą šokoladą.
Ačiū, Darenai. Ačiū, Marta.
-Labas, Siuzan. -Labas.
-Kaip sekasi? -Tu čia.
-Labai skaniai kvepi. -Gerai.
Mamos mergina Šeron - didelė tavo gerbėja.
Jai patinka tavo knygos, ir ji netiki, kad pažįstu tave.
Galim padaryt trumpą įrašą?
-Kodėl... Ką gi... -Užsikrušk, Šeron!
-Šeron, kaip sekasi? -Neaiškink man, ką aš pažįstu.
-Žiūrėk! -Labas, kaip sekasi?
Gerai, vaikinai. Užteks.
Gerai, dar vieną!
Sudie.
-Visiems laikams. -Visiems laikams.
-Ei. Sudie iš tiesų. -Gerai.
Viso.
-Rūsteri! -Labas.
Norėjau padėkoti už viską.
Tikrai. Tu pakeitei mano gyvenimą.
Tu pakeitei savo gyvenimą.
Mes daug išgėrėm, o aš neturiu pinigų.
-Nieko baisaus, aš sumokėsiu. -TIkrai? Ačiū.
Ei, jis sakė, kad sumokės. Užsisakykit daugiau.
Ar nori ką nors pasakyt, kol visi neišsiskirstė?
-Tikrai ne. -Gerai.
Paklausykit, Gregas labai nori kai ką pasakyt.
Ačiū, Dilan.
Gerai.
Sveiki. Čia didelė staigmena.
Aš labai dėkingas, kad jūs čia.
Man labai pasisekė...
nes turiu nuostabiausią dukrą,
-O, Dieve. -Ji čia. Čia Keitė.
-Jie žino. -Ji geriausia.
Mano darbas - istorijų rašymas.
Aš labai gerai žaidžiu alaus tenisą.
-Tai tiesa. -Jis geriausias.
Galbūt kai kurie dar nežino,
bet aš gana drovus ir uždaras.
-Ką? -Mes žinom.
Manau, kad aš visada visur jaučiausi svetimas.
Bet jūsų dėka jaučiausi taip, lyg čia būtų mano vieta.
Dėkoju jums už tai.
Aš niekada to nepamiršiu.
Čia geriausias mano draugas.
Eikš.
ARTO SKANĖSTAI
Išsiskyriau su juo.
Šį kartą - visam laikui.
Gerai.
Meilute, čia tavo gyvenimas. Turi daryti tai, ką nori.
-Nagi, pasakyk. -Taip!
Ačiū!
Aš labai laimingas!
-Atsiprašau. Ar viskas gerai? -Taip.
-Tikrai? -Taip, jaučiuosi gerai.
Gerai.
-Labai gražu. -Taip.
Tikrai ilgėsiuosi šios vietos.
Neišvažiuok dėl manęs.
Ką?
Nenoriu, kad kasdien skambintum iš Floridos ir šnekėtum liūdnu balsu.
"Labas, Keite."
Puikus pamėgdžiojimas.
Meilute,
aš nenoriu būt šalia ir trukdyti tau gyventi.
Taip, bet tu man trukdysi iš bet kurios vietos.
Tu teisi.
Sveikas, Gregai. Palauk truputį
Geriau neleisk tokių garsų per telefoną.
Aš leidžiu Garsus, Gregai. Pats žinai. Kuo galiu padėt?
O jei panorėčiau grįžti kitą semestrą?
-Ar tai būtų absurdiška? -Ne.
Daug žmonių apsidžiaugtų.
Ir mudu galėtume atsisveikint.
Ką nori pasakyt?
Mano darbą atidavė tavo buvusiai. Ji nauja Ladlou prezidentė.
Grahamas ką tik pranešė.
Pereinamasis laikotarpis prasidės kitą semestrą.
Aš ne...
Kaip jautiesi?
Pasakysiu štai ką.
Vakaras nuostabus, Gregai. Ir aš juo pasimėgausiu.
Linksmų Kalėdų, bičiuli.
Linksmų Kalėdų, Voltai.
Vertė: Aidas Buivydas