NUSERS SOMMERLEJR
Ved I, hvad vi kunne gøre? Fortælle gyserhistorier omkring lejrbålet!
- Ja! - Ja!
God idé.
Jeg elsker gyserhistorier!
Jeg kan ikke nogen gyserhistorier, Nuser. Måske kunne vi tage os en god fællessang.
Pokkers.
Så bliver det gyserhistorier!
Inden vi starter, må jeg have mig en til ristet skumfidus!
Er der ikke flere?
Hvordan kan vi være løbet tør allerede?
Nuser!
"Lejrbålhistorier."
Og da gik det op for hende, at bilen, der forfulgte hende,
ikke blinkede med lygterne for at skræmme hende, men for at advare hende
om... at hendes...
dæktryk var for lavt!
Det påvirker benzinforbruget.
Ja, det er klart.
Ikke ret uhyggelig, men... grund til bekymring.
Det var en god gyserhistorie, Franklin.
Ja. Fint, den var skummel,
men også bød på en miljøbevidst borger, der gjorde en god gerning.
Hvis tur er det?
Jeg har en.
Min historie hedder: "Drengen med de hjemsøgte hænder."
Der var engang en dreng, som elskede at spille klassisk musik.
Kan du ikke spille noget, der er lidt mere oppe i tiden? Som rock and roll?
Når noget er tidløst, er det også oppe i tiden... for altid.
Hokuspokus.
Hvad mener du med det?
Hvad han end gjorde, kom alt til at lyde forkert.
Beethoven blev til bebop.
Rachmaninov blev til rock.
Mozart blev... også til musik, han ikke brød sig om.
Se, det er, hvad jeg kalder musik.
Han spillede aldrig Beethoven... igen.
- Jeg kunne lide, historien havde en helt. - Drengen med de hjemsøgte hænder?
Nej, heksen. Helt indlysende.
Okay. Hvem er det så?
Mig, mig, jeg har en.
Der var engang en pige, som elskede pizza.
Men hun fik det kun ved særlige lejligheder, som på hendes fødselsdag.
Det år fandt hun på et fødselsdagsønske...
At få al den pizza, hun ville.
Næste morgen fik hun pizza til morgenmad.
Og så pizza til frokost.
Måltid efter måltid.
Hun fik ikke andet end pizza.
Hey, Lotte? Må jeg få halvdelen af din sandwich?
Jeg får ikke andet end pizza for tiden.
Her, tag min pølsesandwich, hr.
Det er jo pizza.
Hr.? Er der noget i vejen?
Hendes pizzaønske var gået i opfyldelse...
men det var for meget af det gode.
Wow.
Det er det, man kalder et ironisk strejf, Lotte.
Jeg er helt med, hr. Meget foruroligende.
Nå, næste?
Orv. Er det ikke ved at være temmelig sent?
- Det er min tur. - Tag mig.
Hun blev ved med at skifte kanal,
men fjernsynet var forbandet
og viste ikke andet end...
nyheder!
Men hvis universet udvider sig, er den logiske konklusion,
at det en dag vil nå sine grænser, hvilket kun levner det én mulighed:
At skrumpe.
Hvad da, spørger jeg så?
Hvad da?
Er det mig, eller virker Månen tættere på, end den gjorde for at par minutter siden?
Vi to er de eneste, der mangler, Søren Brun.
Ja. Jo.
Kom du bare.
Det her er den grusomme historie om en pige, for hvem alting gik galt.
Hun vågnede en ganske almindelig dag...
tilsyneladende.
Men der var noget skævt ved den.
Først prøvede hun at sætte en drage op.
Men den blev spist af et træ.
Og tingene blev kun værre derfra.
Ikke ét sølle valentinskort?
Kan den her dag da blive værre?
Og ingen så hende nogensinde igen.
Det lyder skrækkeligt.
Skrækkeligt velkendt.
Okay, storebror, din tur.
Er det?
Hey. Se stjernerne.
Er de ikke smukke?
Kom til sagen, Søren Brun.
Ja. Giv os en gyser, fister.
Okay. Altså, øh... Det var en nat magen til den her.
På et sted... ligesom det her.
Med børn...
ikke ulig os.
Og der var den her...
busk.
Men ikke en hvilken som helst busk.
En hjemsøgt busk, der blev levende og... skræmte livet af... børnene?
Jeg græmmes.
Jeg sætter pris på Søren Bruns indsats, men hans historie var ikke spor uhyggelig.
Det er den hjemsøgte busk!
Jeg duer nok bare ikke til at fortælle uhyggelige historier.
"Kan du klare dig som beaglespejder? Sådan slår du telt op."
"En af grundpillerne for beaglespejdere er at lære at slå telt op.
Er du i tvivl om, hvor du skal begynde,
følger der en brugervejledning med de fleste telte, som vil gøre det nemmere.
Når du har læst vejledningen... er det tid til at få teltet slået op.
Når det gælder camping, er der ikke noget bedre end at sove under stjernerne."
BEAGLESPEJDERHÅNDBOGEN
"Kurs mod Beagleholm."
Der er post. Der er post, alle sammen.
Jeg har pakker her til både Rikke Rask, Rumle, Franklin, Lotte...
Jeg kan ikke lade være med at beundre dig, Søren Brun.
Du får stort set aldrig post, men går derhen hver dag.
Altså, sommeren er jo en travl tid i min fars barbersalon.
Jeg fik karamelbrownies.
Jeg fik kokossmåkager.
Er der noget til mig i dag, Trine?
Tvivlsomt.
Nu har jeg aldrig.
Der er faktisk noget til dig.
En pakke? Jeg havde været tilfreds med et kedeligt brev.
Ja, selv et postkort.
Hvorfor skulle nogen sende et postkort hjemmefra?
- Skal du ikke lukke den op? - Jeg svælger i forventningens glæde.
Den her pakke kunne rumme hvad som helst.
Småkager, kanelsnegle, pebernødder.
En gammel bog?
Jeg tror, den er fra Nuser.
De fleste får bagværk hjemmefra.
Jeg får en dagbog af min hund.
"En beretning om den skæbnesvangre rejse til Beagle-holm".
Man må give ham, at han har flair for det dramatiske.
"Kald mig Nuser."
Jeg græmmes.
"Som led i min livslange mission for at hjælpe mine elskede beaglespejdere
med at få deres duelighedstegn for at redde vores trop,
påtog jeg mig det store hverv at lede dem på et både episk og ambitiøst eventyr.
Vores destination?
Den naturskønne Beagle-holm. Berømt for sine smukke solnedgange.
Vores belønning? Duelighedstegnet for kanosejladsens spejderlige kunst.
Vores rejse ville blive vanskelig, ja, måske endda farefuld.
Med det in mente foreslog jeg, at alle medbragte ekstra sokker.
Første lektion i kanosejlads er, at man skal padle sammen som et hold.
Skønt første lektion måske burde være:
Hvad padler man med?
Til trods for et par indledende tilbageslag,
padlede mine trofaste tropper snart smukt i takt.
Dog fortsat med visse udfordringer.
At padle er slidsomt arbejde.
Som leder er det min pligt at højne troppernes moral.
Således foreslog jeg en sang for at stive deres gejst af.
Med troppens humør løftet takket være mig
kæmpede vi os videre mod Beagle-holm,
overbeviste om, at intet kunne hindre vores fremfærd.
Efter at have gjort en uventet landgang,
skulle mine tropper snart opleve et af de mest fornøjelige aspekter af kanosejlads.
Portering."
Hvad er det, du læser, Søren Brun?
Nusers beretning om sit skæbnesvangre kanoeventyr.
Vi er ikke nået til den skæbnesvangre del endnu.
Må vi to godt lytte med? I kender mig. Jeg elsker et godt maritimt eventyr.
Er der nogen store havdyr i den historie?
Som en hval eller en haj eller en kæmpeblæksprutte?
Ikke endnu.
Der har bare at være noget stort og sprællende,
hvis den historie skal fange min opmærksomhed.
Kom så, Søren Brun.
"Jeg forklarede mine tropper,
at 'portering' betyder at bære sin båd fra et farvand til et andet.
De havde meget svært ved at styre deres entusiasme.
Snart havde vi nok engang kurs mod Beagle-holm.
Begejstringen var høj blandt tropperne på trods af deres byrde.
For de vidste, at jeg bar den tungeste byrde af os alle,
nemlig lederskabets byrde.
Inden længe stod vi ved en skillevej
og var usikre på, hvilken rute vi skulle vælge.
Heldigvis havde vi et kort.
Uheldigvis havde jeg givet Olivia ansvaret for det.
I sidste ende... og helt på egen hånd,
uden nogen påvirkning fra nogen besluttede jeg at vende kanoen ryggen.
Fremad gik vi... kun for at finde os selv
et stenkast fra den naturskønne Beagle-holm.
Men hvordan skulle vi nå derud uden en båd?
Det var tid til at improvisere."
Mytteri? Jeg nægter at tro det.
Efter alt det, vi har hørt, nægter jeg at tro, at du nægter at tro det.
Jeg nægter at tro, at historien ikke har budt på en eneste kæmpeblæksprutte endnu.
Hvad? I kan ikke mene, at det ikke ville være mere spændende.
"Svigtet af mine tropper, stævnede jeg ud mod Beagle-holm alene,
så jeg kunne tænke over, hvad der gik galt, og hvordan det ikke var min skyld.
Snart havde jeg min destination i sigte.
Men skæbnen tog endnu en ond og uventet drejning.
Nærmere bestemt en stammedrejning.
Ak og ve. At møde et sådant benspænd så tæt på mit mål.
Endskønt i det øjeblik kunne jeg ikke lade være at tænke på, om jeg ikke havde
taget del i at forme denne skæbne ved at undlade at lytte til mine tropper,
hvor end de så var.
Alene med Beagle-holm lige uden for rækkevidde
kunne jeg ikke lade være at tænke på, om det her var enden?"
Nå? Var det?
"Det var det ikke.
Snart hørte jeg den sødeste lyd.
Som vi sad der og nød synet af Beagle-holm,
gik det op for mig, at en god leder er nødt til at kunne lytte.
Det samme gælder en god ven."
Den var faktisk rimelig god.
Intet slår en god historie... eller friskbagte brownies.
Hvem vil have en?
- Det vil jeg! - Mig, tak!
Jeg elsker brownies.
BASERET PÅ "RADISERNE" AF CHARLES M. SCHULZ
Tekster af: Martin Speich
DUBBING BROTHERS
TAK, SPARKY. DU ER ALTID I VORES HJERTER.