Karoga zagšanas spēle, bet nešķiet, ka mēs zagtu kādu karogu.
Vairāk atgādina paslēpes.
Tā ir daļa no stratēģijas, Sallij.
Tagad, kad Piparmētru Petija ar komandu devusies zagt mūsu karogu,
varam izlavīties un sagrābt viņējo.
Daudzi cilvēki pieņem, ka karoga zagšanā galvenais ir,
kurš visveiklāk skrien un visātrāk čiepj.
Bet, kā redzēsi, nedaudz pacietības var...
Karoga vairs nav.
Ko? Kur tas palika?
"Ardievu, manu sedziņ".
Man jāmaina stratēģija.
Piecas karoga zagšanas kārtas, un nevienas uzvaras.
Vienmēr jau nevar uzvarēt, Čak.
Kaut gan mana komanda uzvarēja vienmēr, tā ka gadās visādi.
Tu stāvi uz manas sedziņas.
Nesaprotu, kāpēc vispār paņēmi līdzi to nožēlojamo lietu.
Tai ir sava vērtība.
Monētu bundžai ir vērtība.
Tas štrunts ir bezvērtīgs.
Bezvērtīgs? Kā tu to domā - "bezvērtīgs"?
Tā ir mušu pletne.
Tā ir virve.
Vai kāds redzējis Linusu?
Tā noder arī kamuflāžai.
Pat ja tā reizēm ir noderīga,
neviens nav kļuvis bagāts, slavens vai varens, ieķēries sedziņā.
Tā mani dara laimīgu.
Un kā teicis Sokrats: "Apmierinātība ir dabas bagātība."
Vai viņam bija sedziņa?
Viņam bija toga.
Vai dieniņ!
Labrīt, Snūpij.
Es tik un tā saku, ka tā sega ir kruķis.
Tieši tā. Tā ir noderīga, palīdz man ikdienā un nevienu netraucē.
Mana sedziņa! Kur ir pārējā sedziņa? Kur ir mana sedziņa?
Kur mana sedziņa?
BĪGLA SKAUTA ROKASGRĀMATA
"No visām prasmēm, ko bīgla skauts var apgūt,
vispraktiskākā un patīkamākā ir adīšana.
Tev būs tik silti kā kažokā,
un visi tevi apskaudīs, kad būsi ieguvis adīšanas uzšuvi."
Tas nevar būt. Tas nevar būt.
Tas nevar būt.
Žēl, ka atgriešanās izejas punktā nepalīdzēja, Linus.
Esmu drošs, ka pārējā sedziņa kaut kad atradīsies.
Vai esi drošs? Apsoli?
Nu...
Paskaties uz to no gaišās puses, Linus.
Tagad vismaz varēsi sedziņu ielocīt sev kabatā.
Pieņem to kā iespēju dzīvot tālāk.
Mēdz teikt:
"Izliecies, ka viss ir kārtībā, un ar laiku tā arī būs."
Domā, tas kādreiz tiešām nostrādā?
Nu, tā runā.
Starp mums runājot, domāju, ka tās ir viltus cerības.
Bet ne tavā gadījumā, protams.
Nevaru izturēt!
Viņam viss būs labi.
Varbūt Lūsijai taisnība. Man jācenšas dzīvot tālāk.
Pamanīju, ka māji man ar lakatiņu.
Vai tev ko vajag?
Vai dieniņ!
Kukū, mans saldais Labū!
Tu šķieti citāds. Jauna frizūra?
Vai viņš nav saldumiņš?
Laikam būs jāiemācās dzīvot kā astotdaļai sevis paša.
Ja tas ir mierinājums,
tad es esmu sapratis, ka pie jebkādas vilšanās pierod.
Nav diez kāds mierinājums.
Taču tas laikam bija Sokrats, kurš teicis...
Kurš teicis...
Kāda starpība.
Vai viņam klājas labāk?
Viņš atstāja savu sedziņu. Nespēju noticēt.
Nesaprotu, Čārlij Braun.
Domāju, ka atbrīvošanās no tās muļķa segas nāks par labu manam brālim
un man vēl vairāk.
Izrādās, ka man ir bēdīgi, ka viņam ir bēdīgi.
Reizēm man šķiet, ka cilvēki pārāk koncentrējas uz tikšanu pāri,
bet ne pietiekami uz lietām, kas sniedz mierinājumu,
drošību un siltumu.
Zini, Čārlij Braun,
tu spēj būt pārsteidzoši vērīgs,
lai ko visi citi teiktu.
Mirklīti.
Skrandaina, kaitinoša, zila.
Tā ir mana brāļa sedziņa.
Kur tu to dabūji?
Nezinu, kā tas gadījās, bet man to visu vajag atpakaļ.
Labi, bīgl, taisīsim barteru.
Kā to saprast - "nē"?
Es pat neesmu izteikusi piedāvājumu.
Vai dieniņ!
Kas tev tur ir, Linus?
Atradu to virtuvē.
Nav izcils, bet iztikt var.
Ko es gribu piemānīt?
Ož pēc kartupeļiem un zemes.
Mana sedziņa!
Bet... Pag, kā?
Nav svarīgi.
Oho. Kā tev tas izdevās, Lūsij?
Teiksim tā - reizēm vajag daudz monētu, lai izdarītu ko pareizu.
"Bīgla skauts ir tīrīgs".
"Nakšņojot dabā,
bīgla skauts cenšas neko aiz sevis neatstāt."
"Lai sakopšana būtu ātrāka,
uzliec mūziku."
"Uzkopjot nometnes vietu,
vienmēr pārliecinies, ka atkritumi tiek pareizi izmesti."
"Atceries, ka uzkopšanai nav jābūt garlaicīgai.
Padari to jautru!"
"Bet ne pārāk jautru."
"Atceries - kārtīga nometne ir laimīga nometne."
"Operācija "Pica"".
Nekas tā neveicina apetīti kā kārtīga pastaiga.
Laimīgā kārtā paņēmu līdzi uzkodu.
Mana desmaize ir pagalam.
Varbūt labāk pataupi vietu vēderā, Čārlij Braun.
Galu galā, šovakar paši gatavosim picas.
Tiesa. Gandrīz aizmirsu.
Visas picas ir gardas,
bet visi zina, ka labākā ir paštaisītā.
Kur tad tu sataisījies, bīgl?
Nekā nebija.
Picu gatavošana domāta tikai nometnes dalībniekiem.
Vai esi nometnes dalībnieks?
Tā jau domāju. Diemžēl tev nav paveicies.
Sveiks, Snūpij.
Nu, laikam tiksimies vēlāk.
Labākais veids, kā saplacināt mīklu, ir ar rokām, lūk, tā.
Šķiet, mana mīkla pielipa.
Neraizējies, Čak. Ir rezerves mīkla.
Lūsij, pamet to šurp.
Kā tad.
Lai pica būtu garda, ir svarīgi izlīdzināt mērci vienmērīgi.
Paskaties.
Šķiet, uzliki par daudz sinepju, Čak.
Sinepes? Uz picas?
Tas ir tāds izteiciens, Čak.
Esmu nocūkojies.
Pie tā pierod.
No visiem sieriem mans mīļākais ir mocarella.
Maigs, atsvaidzinošs, neuzkrītošs.
Glauns gardums izsmalcinātai gaumei.
Un, kad to izkausē, tas ir īpaši staipīgs.
Sviests.
Saožu kaut ko aizdomīgu.
Tie noteikti ir anšovi, ko likt virsū picai.
Garnējumus vajag izretināt.
Tad katrā kumosā būs pa druskai.
Nekad nelieciet tos čupā.
Nezināju, ka garnējumam ir klaustrofobija.
Ananass uz picas?
Tāpēc esmu tik salda.
Oho. Tu nu gan esi aizrāvusies ar garnējumu, Mārsij.
Tā ir vienīgā dzīves joma, kur man patīk neliels haoss, ser.
Liksim picas krāsnī.
Kāpēc kavējies, Čārlij Braun?
Nevaru izvēlēties garnējumu.
Ir tik daudz variantu. Negribētos izvēlēties nepareizo.
Tā ir pica. Esmu visai drošs, ka nevar izvēlēties nepareizi.
Laikam likšu peperoni.
Labi, sēnes.
Dīvaini.
Pasteidzies, Čārlij Braun.
Es varētu apzvērēt, ka pirms mirkļa bija pilns ar garnējumiem.
Es zināju!
Zināju, ka nespēsi pretoties iespējai gatavot pats savu picu.
Tas nekas, vecais draugs.
Es tāpat tik daudz nevarētu apēst.
Manuprāt, labāk par paštaisītu picu
ir dalīties ar paštaisītu picu.
Piekrītu.
Jā. Es tik daudz nevaru apēst.
Nu labi.
Negribu to atzīt, bet tev taisnība, Čārlij Braun.
PAMATĀ ČĀRLZA M. ŠULCA RIEKSTIŅU KOMIKSS
Tulkojusi Aija Oliņa
PALDIES, SPĀRKIJ. VIENMĒR MŪSU SIRDĪS.