ТАБІР СНУПІ
«Ковтун і турбота про бігля».
Нема кращого місця для тиші й роздумів, ніж озеро на світанку.
ПОСІБНИК БІГЛЯ-СКАУТА
Снупі, тебе щось непокоїть?
Пробуєш вирішити, який значок загін здобуде наступним?
Дай глянути.
Наприклад оцей. «Значок турботи.
Покажіть своєму найкращому біглю турботу й увагу, яку він заслужив».
Вертаюся до тиші й спок...
Чарльзе, не зважай.
Просто намагаюся репетирувати.
От лихо.
Доброго ранку. Нині я спала, як немовля.
Це точно крик людини, у якої табірний ковтун.
Таких яскраво виражених випадків я ще не бачила.
Не витримую! Мало того, що тут нема телевізора. Тепер ще й оце?
Усе не так погано.
Та якщо тобі стане легше, можу його розчесати.
Помагає?
«Найважливіший етап турботи про бігля –
належно нагодуй свого чотирилапого друга».
«Пам'ятай: ситий бігль – щасливий бігль».
Таке волосся слід висушити феном.
Вмикай.
Треба сильніше!
Ще сильніше!
У нього лише два режими!
Стало краще?
Давайте про позитивне.
Гірше не стало.
«Турбота про бігля – це стежити, чи песик
розслаблений і щасливий».
«А ще грумінг.
Тобто догляд за шерстю...
нігтями...
і, звісно, чищення зубів».
«Та ніщо не зрівняється
з приємною пінистою ванною,
яку любить кожен пес».
Пробувала іншу щітку?
Пробувала холодне повітря?
А гаряче?
Може, стрибни в озеро?
Може, ти стрибнеш в озеро?
Це була щира пропозиція.
А це, власне, непогана думка.
Дякую, мій солоденький.
Я не її солоденький.
Прощавай, табірний ковтун!
Як це – вода надто бурхлива для плавання?
Навіть природа проти мене.
Я почула, що в тебе дилема, Саллі.
Якщо прийдеш у кімнату відпочинку, я тобі поможу.
Я знайшла скриню з костюмами з вечора комедії.
Може, щось звідси допоможе.
Спробуй.
Дуже поважно.
Скаргу прийнято.
Спробуй це.
Нереалістично очікувати, що я буду кумедна.
Може, потрібна не перука.
У такому йти хіба що на родео.
Безнадійно.
Снупі, ти теж переховуєшся?
Я подумала, що ти будеш тут. Як почуваєшся?
А ти як гадаєш?
Не розумію, чому ти так переймаєшся.
Ну заплуталося волосся. І що?
Ми в таборі ненадовго.
Не варто гаяти час, ховаючись через таку дурницю.
Легко тобі казати. У тебе нема табірного волосся.
Так. Покажу тобі щось інше.
У тебе табірне волосся, а в мене підшапкове.
Можеш сміятися. Я не проти.
То що, ходімо проведемо день з насолодою?
Ой-ой.
«Стати біглем-скаутом. Орієнтування на природі.
Щоб стати біглем-скаутом, треба вміти прокладати шлях.
Тобто знаходити стежку, орієнтуючись на місцевості».
Де твоя мапа?
Як ти без мапи знаєш, куди йти?
«Щоб зорієнтуватися, можна піднятися на точку огляду».
Може, сядеш на когось вищого?
«Або слухати вітер».
Нарешті привал. Вмираю від спраги.
Гей!
«Якщо все підвело,
збери власний компас за допомогою води,
листка й сталевої голки».
Голку треба намагнітити.
«Бігль-скаут повинен використовувати голову,
а часом і ніс.
Тоді він точно знайде, що шукає».
Снупі, ми тебе недооцінили.
Може, це закопаний скарб.
Здається, ватажок зі скаутами
шукають місце, щоб установити свій прапор.
Ти коли-небудь думав, як це – мати пса, який поводиться нормально:
сидить собі або крутиться?
Постійно думаю.
«Золота лихоманка».
Ура! Це щорічна золота лихоманка!
Що це таке?
Виховники ховають по табору позолочене каміння.
Ми його шукаємо, і виграє команда, яка знаходить найбільше.
Як з великодніми яйцями?
На Великдень нема переможців, Саллі.
Ти просто жодного разу не вигравав.
Лайнусе, лишайся зі мною,
і я знайду все золото, яке тут є.
У мене безвідмовна система пошуку золота.
У мене теж. Бачиш золото – підбираєш.
Марсі, я досі не вірю, що ти таке пропустиш.
Я в порядку. Маю книжку про Клондайк,
яку дуже хочу прочитати.
Про що?
Про Клондайк, сер.
Про знамениту золоту лихоманку на «ручці» Аляски і Юкону в 1890-х.
На ручці?
Не розумію, до чого тут ручки.
«Мало хто здогадався б, що перші золоті камінці,
які знайшли в Клондайку,
невдовзі спричинять манію, яка розпалюватиме уяву
десятків тисяч майбутніх золотошукачів».
Захопливо.
Навряд чи ти знайдеш золото на аркуші паперу.
Це мапа табору й прилеглих територій.
Я накреслив сітку.
Ми викреслюватимемо квадрат за квадратом.
Підозріло схоже на домашнє завдання.
Хочу зазначити, що це золота лихоманка,
а не золоте зволікання.
Розслабся.
Я й так знаю, де буде все золото.
Щороку виховники ховають його в тих самих місцях:
у старих пеньках або в підозрілих купах гілляччя.
Це звучить як махлювання.
Я називаю це перевагою.
То всі яйця шоколадні, чи будуть і желейки?
А будуть шоколадки з начинкою? Я такі люблю.
Саллі, ми шукаємо не великодні яйця.
Ми шукаємо золото.
Як ті шоколадні монети в золотих обгортках.
Їх я теж люблю.
«Коли новина про золото
на диких місцинах північного заходу
розлетілася, цілий континент
будував плани, прагнучи наживи».
Ну от. Сховок перший – старий добрий пень.
Що? Що таке?
Виховники щось змінили.
Як вони сміють усе ускладнювати?
«Тоді як одні багатіли,
серця інших сповнювалися заздрістю.
То був початок явища, яке прозвали "золотою лихоманкою"».
Поки що твоя система себе не виправдовує.
Не згоден. Ми бачимо всі місця, де золота нема.
Я скажу, де його нема. У наших руках.
Так. Здається, я розібралася.
Ми обміняємо золоті камінці на шоколадки?
От лихо.
У цій пригоді шоколад точно зіграє свою роль.
Так. Що тут таке?
Я вимагаю відповідей. Вимагаю пояснень.
Не можна ховати золото в тих самих місцях роками, а тоді перестати.
Що це за гра така?
Хіба не цікавіше, коли...
Менше балачок, більше пошуку.
Глянь під отим колючим кущем.
Скрізь ці колючки.
«Золота лихоманка захопила розум й уяву».
«Друг зраджував друга, а сусід – сусіда.
Стільки трагізму й злоби».
Ми нічого не знайшли.
І ми.
Не вірю, що система підвела.
Якщо полегшає, я завжди вважала, що твоя система нас підведе.
Я рада, що це завершилось.
«Дехто таки розбагатів,
та справжня історія золотої лихоманки про роздратування й безумство,
про втрачені мрії, випробування дружби й втрати».
Не віриться.
Марсі виграла.
Он як?
Мабуть, відповіді справді в книжках.
Можливо, але я не хочу лишати ці камінці собі.
Розділимо їх між собою?
А що дають за перше місце?
Здається, стрічку?
Стрічку?
- Її не розділиш. - Краще вже камінці.
Жахливе великоднє полювання.
ЗА «ДРІБНОТОЮ» ЧАРЛЬЗА ШУЛЬЦА
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська
ДЯКУЮ, СПАРКІ. НАВІКИ В НАШИХ СЕРЦЯХ.