Rakas pikku markiisittareni.
Kysyit uutisia veljenpojastani, vai pitäisikö sanoa vedostanne?
Koska Madame de Tourvel ei vastannut kirjeisiin, -
Valmont päätti törmätä häneen -
mitä ihmeellisimmän sattuman kautta Dalbert et Continin liikkeessä.
Hän oli valmistellut yhden intohimoisista julistuksistaan.
Anteeksi.
Mutta saalis pakeni ennen kuin hän ehti avata suunsa.
Huhut hänen epäonnistumisistaan leviävät Pariisissa -
hänen vihollistensa iloksi.
Pelkäänpä, ettei hänen maineensa kestä tätä.
Olet varmasti tyytyväinen. Tourvel vastustaa.
Voitto on sinun.
Pian ylpeä varakreivimme ei voi muuta -
kuin myöntää tappionsa.
Cécile. -En halunnut keskeyttää.
Lisää huonoja uutisia Valmont-paralta.
Näytätte ilahtuneelta. -Minun pitäisi olla vielä iloisempi.
Tourvelin ylpeys on sietämätöntä, ja samaan aikaan...
Haluatteko Valmontin menestyvän? -Minun ehdoillani.
Pitääköhän madame Tourvel Valmontista?
Tämä nainen pitää miehistä.
Hoidan asian.
Markiisitar. Mikä ihana yhteensattuma.
Haluan puhua kanssanne. Pelkäsin, että kieltäytyisitte kutsustani.
Olen käynyt luonanne ennenkin.
Katselin teitä aiemmin.
Luulin, että olitte vilpitön. -Niin olinkin.
En ole yhtä harras kuin te, mutta olen saanut tietyn kasvatuksen.
Ja Jumala...
Jumala pitää minulle seuraa silloin tällöin.
Voinko luottaa siihen, että seisotte rinnallani?
Suokaa tämä palvelus, niin saatte sen, minkä kielsin mieheltänne.
Eli mitä?
Tunnustukseni.
Lisäisin, että Valmont on aina ollut hyvin antelias vähäosaisia kohtaan.
Pitkästytänkö teitä?
Päinvastoin, mutta nyt kun olemme täällä kahden naisten kesken, -
luulin, että kertoisitte hänen muista ominaisuuksistaan.
Onko hän todella rakastajista parhain?
En uskonut pystyväni järkyttämään teitä. Toivottavasti ette pahastu.
Opettelen pelaamaan teidän peliänne. -Minun peliäni?
Ettekö te ja muut heimonne jäsenet ole päättäneet elää näin?
Pelaamalla.
Pelillä on kuitenkin rajansa.
Sanoisin, että on sääntökin. Vain yksi sääntö.
Olkaa hyvä.
Pitää osata myöntää tappionsa.
Vaikkakin nautinnollinen tappio.
Onhan kyse lopulta omille haluilleen antautumisesta.
Tunnutte ajattelevan, -
että Valmontin vastustaminen on minulle vaikeaa.
Olette Jumalan viimeinen linnake turmelusta vastaan.
Ikuisesti hyveellinen Madame de Tourvel.
Onko mahdollista, että jonain päivänä väsytte esittämään tätä jaloa hahmoa?
Ettekö te ole väsynyt pitämään kruunuanne, libertiiniprinsessa?
Asemani tarjoaa ilahduttavia nautintoja. -En usko teitä.
Koska ette usko nautintoon. -Koska en usko valtaan.
Kauneutenne on voimakas ase, mutta katoavainen.
Voitte voittaa sillä muutaman taistelun, mutta häviätte sodan.
Hauska kuulla, että olemme samaa mieltä tärkeimmästä.
Salainen sota on käynnissä.
Te pyhimys. Minä huora.
Haarniskojemme ja naamioidemme takaa manipuloimme miehiä.
Kovin toivoton näkemys ihmiskunnasta. -Päinvastoin, olette väärässä.
Rakastan aikakauttani. Haluan valloittaa sen täysin.
Odotatteko, että menetän uskoni ja lankean suoraan Valmontin pauloihin?
Olette niitä ihmisiä, jotka...
...haluavat rakastaa ja tulla rakastetuiksi.
Jos miehenne ei enää riitä teille, -
Valmont osaa ottaa teidät ja paljastaa sisimpänne.
Rakastatte itseänne paljon enemmän kuin Jumalaa.
Tarvitsette kiellettyjä kokemuksia.
Olin teidän kaltaisenne ennen kuin minusta tuli tällainen.
Voin vakuuttaa, että vain antautumalla haluillenne -
opitte tuntemaan itsenne.
Anteeksi.
Vastaukseni kysymykseenne oli hieman pitkä.
Mihin kysymykseen?
"Onko Valmont rakastajista parhain?"
Kreivi Gercourt, rouva.
Madame. -Mikä ihana yllätys, rakas kreivi.
Tulen rauhan nimissä. -Rauhan?
Pax Libertina.
Olen kyllästynyt kinasteluumme ja kaipaan ystävyyttämme.
Ette käy enää tapaamassa minua. Taloni tuntuu tyhjältä ilman teitä.
Liioittelua.
Mutta jatkakaa vain, se on mukavaa.
Tiedättekö, mitä Versailles'ssa sanotaan?
Että kuninkaalla on tylsää. -Niinkö? Surullista.
Huhun mukaan hän haluaa lähteä palatsista ja uskaltautua kaupunkiin.
Mutta en voi tehdä mitään yksin.
Tarvitsen apuanne.
Antakaa minun palvella teitä kuten ennen.
Emmekö ole tehneet hienoja asioita? Pariisi oli jalkojemme juuressa.
Haluan, että muistatte, keitä me olimme ja kuka te olitte.
Tiesimme kaikkien valtaapitävien salaisuudet.
Tuhositte sen ikuisiksi ajoiksi. -Ei.
Aikaa on vielä.
Kunpa voisimme palauttaa Pariisin kultaiset päivät.
Niin.
Kuitenkin...
Minun on oltava varma, että sitoumuksenne rauhaan on vilpitön.
En voi luottaa sanaanne. Tarvitsen eleen tai uhrauksen.
Unohtakaa suojattinne markiisitar de Merteuil.
Ihmiset ovat kyllästyneet hänen ylimielisyyteensä.
En voi auttaa, jos ette jätä häntä.
Siinä ainoa syy tuloonne.
Isabelle on minulle kuin tytär.
Hän ei voi voittaa.
Viha on tehnyt hänet hulluksi.
Pian hänen ilkeät tekonsa tulevat hovin tietoon.
Jos emme pysäytä häntä nyt, -
hän päätyy Versailles'n fanaatikkojen käsiin.
He käyttävät häntä hyökätäkseen kimppuumme.
Ja sitten kaikki on mennyttä.
Siihen päättyy vapaus, jonka puolesta olemme taistelleet.
Petollista. -Mitä?
Kuulitte kyllä. Kehtaattekin puhua minulle vapaudesta!
Tunnette sen, vai mitä? Tuuli on kääntynyt.
Aina kun yrititte satuttaa häntä, Isabelle nöyryytti teitä.
Pian hän kukistaa teidät lopullisesti. -Riittää!
Miten kehtaatte? Vaivauduin tänne puhuakseni teille kunnioittavasti.
Älkää pakottako minua satuttamaan teitä.
Ei! Ei!
Tuoksunne, ihonne...
On vain yksi tapa solmia rauha.
Sisään!
Vaununne ovat valmiit, rouva.
Hyvä. Kreivi olikin lähdössä.
Madame.
Muistatteko ritari Dancenyn?
Mademoiselle de Volangesin sulhanen. -Sulhanen? Ei vielä virallisesti.
Poikaparka ei edes omista soitinta ja valmistautuu koe-esiintymiseen.
Unohdin täysin, että kutsuin hänet harjoittelemaan tänään.
Toivottavasti teitä ei haittaa.
Kiitos.
Olen uupunut. Menen nukkumaan, mutta jääkää te toki.
Minäkin menen ylös.
Hyvää yötä.
Pidättekö hänestä? -Suostuin tulemaan tänne vain ystävyydestä.
Mistä ystävyydestä?
Olemme kumppaneita. Niin on ollut ensimmäisestä päivästä asti.
Te tarvitsette rahaa ja minä viehätysvoimaanne.
Unohdatte tärkeimmän. Sen jälkeen Cécile on tullut elämääni.
Tiedän.
Huomisesta alkaen saatte taas rakastaa häntä kuolemaan asti.
Voitte luottaa minuun kumppanina ja ystävänä.
Mutta tänä iltana...
...koputatte Madame de Tourvelin oveen.
Selitätte epäilyksenne -
ja sen levottomuuden tunteen, jonka hän aiheuttaa teissä.
Sanotte vihaavanne itseänne, koska unohdatte Cécilen.
Antakaa hänen puhua teille ja selittää, -
että teidän pitää turvautua Jumalaan tai johonkin muuhun lapselliseen.
Kuunnelkaa häntä yhä uudestaan ja uudestaan.
Pitkän aikaa.
Olkaa vain oma itsenne. Täydellistä.
Kun olette hänen huoneessaan, kaikki on mahdollista.
Uskon, että ennen aamunkoittoa hän on teidän.
Muistakaa, että auttamalla minua autatte Cécileä.
Ilman minua Cécile olisi jo Gercourtin vaimo.
Toimitte hyvää hyvyyttänne. Kiitos.
Toimin samasta syystä kuin aina, koska oli pakko.
Tämä nainen on oikea herkkupala.
Olisin voinut pyytää paljon epämiellyttävämpää palvelusta.
Menkää nyt.
Menetän mieluummin Cécilen kuin petän hänet.
Tehkää kuten haluatte.
Parahin markiisitar, hiljaisuutesi vahvistaa pahimmat pelkoni.
Luulin, että olet rakastunut, mutta erehdyin.
Sinua kalvaa myrkyistä pahin: ylpeys.
Nyt pitäisi keskittyä Gercourtiin.
Meidän pitää valmistella puolustusta, mutta tuhlaat huomiosi Tourveliin, -
jolla ei ole mitään väliä.
Vain ylpeyden ja turhamaisuuden vuoksi.
Sinä leikit, kun pitäisi taistella.
Sinä ja Valmont ette enää hallitse tilannetta.
Olette molemmat eksyneet rakentamaanne labyrinttiin.
Madame?
Onko kaikki hyvin?
En halua enää leikkiä.
Te voititte.
Ei se mitään.
En tunnista teitä.
Valmont löi vetoa, että voisi vietellä teidät.
Ja minä olen tämän vedon hinta. -En ymmärrä.
Hän siis haluaa minut, koska rakastaa teitä.
Rakastaa minua? Oletteko todella niin sokea?
Hän ei ole koskaan rakastanut minua. Mutta hän rakastaa teitä.
Se on epäreilua, mutta niin se on.
Luuletteko, että libertinismi on vain peliä?
Ei Valmontille. Ei enää.
Hänen elämänfilosofiastaan tuli hänelle vankila ja helvetti.
Hän piileksii maailmalta ja häpeää sitä, mikä hänestä on tullut.
Heikko ja rakastunut.
Hän keksi tämän naurettavan vedon vain salatakseen tunteensa.
Voitte päättää olla rakastamatta häntä takaisin, -
mutta älkää teeskennelkö, ettette näe sitä.
Rosemonde, suojelusenkelini, olin unohtanut, -
että manipulaatio vaatii aina tuekseen sopivan määrän totuutta.
Tiedän, mitä teen. Siksi otin riskin ja kerroin Madame de Tourvelille -
minun ja veljenpoikanne vedosta.
Siten onnistuin välittämään hänelle hullun illuusion, -
jota ilman häntä olisi mahdotonta valloittaa.
Että Valmont on palavasti rakastunut häneen.
"Kun hän lähtee kotoaan, hän näkee vain kauniita esineitä."
"Kun hän menee sisään, hän löytää aina vain kauniimpia."
"Hän näkee kaikkialla sen, mikä miellyttää hänen sydäntään."
"Tämä sielu, joka on niin kovin tunteeton itseään kohtaan... "
Mutta noudattaakseen osaansa -
täytyy hänen monien keskinkertaisten olentojen tavoin uskoa, -
että häntä rakastetaan.
Kotiini asteli voitokas nainen.
Mutta sieltä lähti nainen vailla suuntaa, -
jota kalvaa pelätyin virus: itsensä kadottamisen pelko.
Hienoa nähdä taas.
Kuulin, että Danceny huolestuttaa teitä.
Rakastan häntä niin kovin paljon. -Mademoiselle Cécile de Volanges.
Unohtakaa hänet.
Anteeksi kuinka? -Ritarinne.
Unohtakaa hänet.
Antakaa hänelle kehonne tai käyttäkää hänen kehoaan, kun siltä tuntuu.
Mutta älkää suoko hänelle enää ajatustakaan.
Danceny on poika.
Kun taas te...
Te olette nainen...
Mademoiselle Cécile de Volanges.
Rakastan teitä hyvin paljon, madame.
Kunpa voisin jotenkin osoittaa kiitollisuuteni.
Ehkä jonain päivänä.
Mitä?
Hän vihaa sinua ennennäkemättömällä tavalla.
Gercourtko? En välitä siitä.
Mitä hän voi tehdä minulle?
Usko pois, hän voisi vaikka pyytää kuninkaalta päätäsi.
Isabelle!
Kirjoita miehellesi heti aamulla.
Kerro kaipaavasi häntä ja pyydä häntä palaamaan pian.
Tarvitset hänen suojeluaan.
Jos markiisi palaa, menetän kaiken.
Karkotuksesi jää lyhyeksi, ja se turvaa tulevaisuutesi.
Minun vai teidän, madame?
Enkö saa suojella itseäni?
Tässä iässä kaipaa rauhaa.
En anna rakentamani maineen tuhoutua nyt.
Ettekö kuule itseänne?
Tuo on hölynpölyä. Pyydätte minua uhraamaan vapauteni, -
jotta ette menetä omaanne. Eikö se ole pelkuruuden määritelmä?
En tunnista teitä enää. Olitte ensimmäinen.
Filosofia ei pelasta meitä nyt. -En ikinä luovu vapaudestani.
En ikinä!
Madame.
Käykää sisään. -Isabelle kertoi kaiken.
Vedostanne.
En halua enää salata teiltä mitään.
Syvin osanottoni, markiisitar.
Jaamme surunne, madame.
Koko rykmentti jakaa surunne.
Miehenne oli esimerkki ja valo meille kaikille.
Mitä tapahtui?
Erinomainen miehenne oli loppuun asti...
Esimerkki ja valo meille kaikille.
Miten hän kuoli?
Valmistauduimme kauheaan ja raivokkaaseen taisteluun -
vihollisjoukkojen kerääntyessä Livingstonen rannoille.
Vaikka vihollisella oli ylivoima, -
taistelusuunnitelmamme auttoi meitä pysäyttämään brittien hyökkäyksen.
Valmistauduitte?
Miehenne oli esimerkki ja valo meille kaikille.
Kutsukaa madame de Rosemonde.
Ottakaa tuo maalaus seinältä ja viekää se muualle.
Suruni on liian suuri. Ehkä ajan myötä... -Kyllä, rouva.
Madame, on hauska nähdä teidät taas.
Kuulin juuri miehestänne.
Ainoa lohtuni on tietää, että hän oli esimerkki ja valo meille kaikille.
Totta kai.
Älkää pakottako minua esittämään, että suren sitä lurjusta.
Antakaa kun katson teitä.
Menestys pukee teitä.
Kertokaa siitä.
Hän ehti hädin tuskin kynnykseni yli.
Olin niin kärsimätön ja pelkäsin niin kovasti hänen pakenevan, -
että ahmin saaliini muutamalla nopealla puraisulla.
Kaduin heti kiirehtimistä. Olin varma, että nautinnon mentyä ohi -
häpeä musertaisi Madame de Tourvelimme ja hän katoaisi.
Mutta niin ei käynyt.
Tuli roihusi huoneessani, kun yön tunnit kuluivat.
Hän oli yhä sylissäni vain pari tuntia sitten.
Kuin Madame de Tourvel olisi luotu ikuista rakkautta varten.
Rakastatteko häntä? -Sinä yönä rakastin niin vietävästi.
Mutta en voinut lakata ajattelemasta teitä. Olitte siellä koko ajan.
Lopultakin.
Mitä nyt?
Se ei ole ohi.
Ja siksi, madame, tämä ilta ei saa toistua.
Toivon teille kaikkea hyvää. Ansaitsette sen.
Säilytän aina tämän muiston.
Ei, varakreivi.
Tämä puhe säilyvistä muistoista. Raukkaparka elättelee vielä toivoa.
Ei, päästä hänet kärsimyksistään.
Uskottelin, että olet rakastunut.
Mitä voin sanoa? Hän tarvitsi sitä hölynpölyä.
Kirjoita. Kirjoita!
Eniten rakastin teissä puhtauttanne.
Tuotitte minulle pettymyksen.
Hyvästi.
Myönnä pois. Rakastit häntä vain, koska hän vastusti.
Kirjoita.
Hyvä on. Allekirjoitus.
Lähetä tämä kirje madame de Tourvelille.
Riisu vaatteesi. -Mikä sinua vaivaa?
Haluan katsoa sinua ensin kunnolla.
Haluan katsoa vartaloasi... ennen kuin katson kun laukeat.
Olemme varmasti jo ohittaneet sen järjettömän vedon.
Jos olisin voittanut, olisitko sulkeutunut luostariin?
Ihan sama. Sinä hävisit, minä voitin.
Et voittanut, enkä minä hävinnyt.
Minä voitin Madame de Tourvelin.
Nautit siitä, vai mitä?
Se on mukava kuulla. Olet ystäväni.
Teen mitä vain auttaakseni sinua.
Annoit minulle sanasi. -Sanani?
Menneisyys on opettanut minua varomaan valoja ja lupauksia.
Oliko kyse vain kostosta?
Kaiken kokemamme jälkeen.
Tähänkö vain tähtäsit?
Tähän nöyryytykseen ja julmuuteen.
En usko sitä.
Olet kuin Madame de Tourvel parka.
Uskot yhteen asiaan, sitten toiseen, sitten taas toiseen.
Sisimmässäsi olet unelmoija.
Sébastien, se oli vain leikkiä.
Mene etsimään hänet. Vai pelkäätkö, ettei hän anna kirjettäsi anteeksi?
"Viimeksi herätessäni kauhuni oli niin vahva, -
etten pystynyt voittamaan sitä herättyäni."
"Heittäydyin alas sängystäni tietämättä, mitä tein."
"Aloin vaellella ympäri huonetta pelokkaana kuin lapsi yön varjoissa -
uskoen näkeväni aaveita ympärilläni."
"Korvissani soi yhä se surullinen ääni, -
jota en ole voinut koskaan kuunnella tunteettomana."
"Kun aamu alkoi valaista esineitä, -
se muutti ne vain vastaamaan levotonta mielikuvitustani..."
Tulkaa sisään.
Tunnetteko marsalkka Castellet'n?
Madame. -Monsieur.
Ystäväni ylennetään kuninkaan oikeusneuvostoon.
Olen teille paljon velkaa.
Kuten tiedätte, Ranska ei ole Englanti.
Valta tuntuu olevan aina lopulta kuninkaan käsissä.
Varakreivi Valmontin ja Madame de Tourvelin seikkailu -
on jo levinnyt Versailles'hin.
Uskonnolliset ovat raivoissaan.
Heidän valituksensa kiirii kuninkaan korviin.
Valmontia on rangaistava julkisesti.
Veljenpoikani on moitteeton. -Varakreivi on tietenkin älykäs mies.
Hän teki parhaansa peittääkseen virheensä -
ja vaientaakseen todistajat, mutta ei tällä kertaa.
Valehtelette. -Ei, madame.
Pelkäänpä, että asia koskee teitäkin.
Puhun varakreivin ja Isabelle Dassonvillen avioliitosta.
Nykyisen markiisitar de Merteuil'n.
Tapausta hoiti tuomari Tourvel.
Varoitan teitä, madame. Meillä on todisteita teitä vastaan.
Jos puhutte oikeudelle, varmistan, ettei teille koidu seurauksia.
Mutta jos ette, -
teidät nöyryytetään ja karkotetaan. Ja mitä veljenpoikaanne tulee...
Monsieur, vanhan ystävyytemme nimissä...
Älkää huolestuko.
Kuvittelisin, että oikeudenkäynnistä tulee niin hienovarainen, -
ettei veljenpoikanne rangaistus ole ylivoimainen.
Ehkä muutama kuukausi vankeutta, -
jossa hänelle taataan asemaansa vastaavat mukavuudet.
Samalla todetaan, että Isabelle, joka nai markiisi de Merteuilin, -
syyllistyi kaksiavioisuuteen -
ja tuo jalo liitto oli pelkkää petosta.
Isabelle menettäisi markiisittaren arvonimen ja omaisuutensa.
Ainakin voimme iloita siitä, että markiisi de Merteuil -
ei joudu todistamaan tätä rappiota.
Pyydätte minua pettämään veljenpoikani ja rakkaan ystäväni.
En pyydä teiltä mitään.
Tässä on tarjouksemme.
Uhratkaa rakkaan ystävänne arvovalta.
Naisen, jota ette edes tuntenut muutama kuukausi sitten.
Tehkää se pelastaaksenne oma asemanne ja veljenpoikanne henki.
Mikä hevosen nimi on?
César. -Se on kaunis.
Rakas Cécile, olette kaunis.
Isabelle?
Markiisitar lähetti minut.
Suomennos: Hanna Niemi Iyuno