יבוא.
פגשתי בחור צעיר ומקסים.
אני שמחה לראות ששמרתעל החיוניות הנפלאה שלך.
קיבלת את המכתב שלי?
כן.
אהיה מחר בוורסאי, שם יוכרע גורלך.
עם ז'ארקור אהובך?
זה היה רק משחק.
ז'ארקור וקסטלטכבר הבטיחו את החלטת המלך.
התואר והרכוש שלך יילקחו ממך.
טוב, אם כבר הוחלט על המערכה הסופית,ההצגה צפויה להיות מחזה בינוני.
אפילו אם במחזה הזה תפקיד העדה המפתיעה
והבוגדת המושלמת מתאים לך.
איזבל, אני רוצה לעזור לך. קחי את זה.
כסף? בזה מסתכמת החברות שלנו?
את חייבת לסמוך עליי.עזבי ללונדון כמה שיותר מהר.
אבל למה?-אני אסע לוורסאי.
זה בלתי אפשרי.
אני חייבת להגן על עצמי.
עד עכשיו, ידעת שאסור להמעיט בערכי.
את צריכה להמשיך.
עזבי ללונדון היום.
יש לי חברים יקרים ש...
"ליידי איזבל... "
זה יאפשר לך להשתקע שם.
מתי להחזיר לך את הכסף?-לעולם לא.
את חופשייה.-תודה.
מאדאם.
אני גוועת ברעב.
מאדאם דה וולנז' הגיעה, מאדאם.
מלווה אותה פקיד בית המשפט.
בסדר גמור. תכניס אותם.
אבל הם לא ביקשו לראות אותך.
שלום.
מאדאם. לא רציתי להפריע לךבארוחת הערב.
מאדאם המרקיזה, בבקשה.
מה את עושה?-ספירת מלאי.
את יודעת כמה אהבתי את אחי.
הטירה הזאת מזכירה לי אותו.
אז תביני שאני לא יכולהלהרשות לך לפשוט על הבית הזה,
לפני שתעזבי אותו לתמיד.
אני המרקיזה דה מרטוי,ואני אמות המרקיזה דה מרטוי.
את תמותי זונה.
כמו שנולדת, וכמו שתמיד חיית.
איך יכולה ססיל הקטנה שלי,ילדתי הרכה, ליפול תחת שליטתך?
הרוזן דה ז'ארקוריחשוף אותך בפני מלכנו הטוב.
מעולם לא היית נשואה למרקיז דה מרטוי.
פשוט ניצלת לרעה את האדיבותוהנדיבות של איש זקן.
אחיך היה סוטה זקןשהתייחס אליי כמו לחתיכת בשר.
הייתי נשואה בעבר,ומגיע לי כל סיר שתן בטירה הזאת.
את משוגעת.
תמשיכי.
מאדאם?
באתי להיפרד. שמעתי שאת נוסעת לוורסאי.
להיפרד ואולי לדבר על ססיל?
ססיל לא נמצאת עם אמהאו עם המרקיזה דה מרטוי,
שסירבה לקבל את פניי.
אם את יודעת איפה היא, אני מתחנן.
אבוי.
אני מצטערת. אני לא יכולה לעזור לך.
אני לא מבין.
אמרו לי שהמרקיזה דה מרטוי בצרות.
יכולתי לעזור לה.
היא בחרה בדרך אחרת.
אבל כמוך,
יש לי טעם מר בפה.
חשבתי שהיא שלי.
איזבל בוערת מזעם.והיא לא תמות בלי להילחם.
פנייך אפופים מלנכוליה.
קדימה, בחור צעיר.
מאדאם, אני אוסר עלייך.
אתה אוסר עליי?-כן, אני אוסר עלייך.
אני אוסר עלייך לא לראות את עצמךכפי שאני רואה אותך.
תסתכלי על עצמך.
האישה הזאת...
היא נועדה לחרטות?
אם ססיל הייתה שומעת אותךמדבר אליי בחופשיות כזאת...
היא הייתה כל כך גאה בך.
סליחה.
גברתי, אני מרגיש ממש...-מספיק!
סליחה, מאדאם.
אני חושב על ססיל, אז...-היא לא כאן.
את יודעת איפה היא?
אני יודעת הכול על חיי אחייני.
צא החוצה.
תכיני את הסוסים שלי, אני יוצאת.-כן, מאדאם.
ויקונט היקר, הייתי חייבת לראות אותךבדחיפות. בוא איתי לוורסאי. ויקונט...
סליחה שבאתי בלי להודיע.
ויקונט היקר, מה שלומך?
מצבי חמור ביותר.אני הרוסה, מושפלת, מרוסקת.
ויקונט היקר...
חיי בידיך.
אני מתחננת בפניך, בוא איתי לוורסאי.
רק נוכחותך תאפשר לי להישמע.
שלום, ססיל.-מאדאם.
הייתה לי שיחה איומה עם דודתך.
אני יודע.
היא צודקת. לבד בוורסאי,אהיה חסרת אונים.
בוא נלך ביחד.
אני מסתכנת באובדן תוארי ורכושי...
אני מעדיף למותמאשר לדמיין אותך מאבדת הכול.
אז אתה רוצה לעזור לי?
אני? להתחנן בפני המלך על חיי,ועל חייו של חברי הטוב ביותר?
לא על חשבון המוניטין שלי,לא, בהחלט לא.
אתה גבר, לא פחות מוויקונט.
אני בטוחה שהמלך ישמע אותך.
לא.
אני בר מזל שנולדתי גבר, ויקונט,
ושאחיינה של דודתי היקרהדואג לי כמו מלאך.
אז יחוסו עליי.
מצבך עדין יותר, אני מסכים.
אשמח לעזור לך.
אבל איך?
אני מכירה אותך, ויקונט.
עכשיו כשאנחנו לבד, תפסיק לשחק משחקיםותגיד לי בבירור מה אתה רוצה.
הכול.
אותך, את ידך.
זה אירוני, אבל ככה זה.
ישועתך תגיע מהכנסייה,
או ליתר דיוק מחבר שלי,חשמן, שחייב לי טובה.
יש לו הסמכות לחתן אותנו שוב.
זה יהפוך את האיחודהראשון שלנו לבטל ומבוטל.
אפילו המלך לא יוכל להתנגד.
תסלחי לי אם לא אכרע ברךכדי לבקש את ידך.
את יודעת בדיוק כמוני שאת כבר שלי.
בכך שאתחתן איתך,אתמסר לך בפעם השנייה.
זה יהיה סיום הולם לסיפור שלנו.
למעשה, כבר התחלתי לכתוב אותו,אשמח לשמוע את דעתך.
זה הסיפור שלך?
"מוכנה להתחתן עם הגברשהיא מתארת כמושלם ונשגב,
"הגיבורה שלך אומרת שהיא מאוהבת,בוערת מעונג ובושה... "
בטח, זה רק קצת "מסודר".
הספרות חייבת להפוךאת המציאות למשהו יפה יותר.
להפוך אותה למעניינת יותר.
זהירות!-ולמונט.
שבלייה, עצור, בבקשה!
כשאת מגנה עליו,מתחשק לי לירות בו יותר.
תן לי הנשק שלך... שבלייה...
לא יודע איזה תפקיד מילאתבמזלי הרע, מאדאם, אך...
אם מישהו צריך לשלם, זה אני.
אני דחפתי את ססיל לכיוון הזהכדי להשלים את ההשכלה שלה.
עכשיו היא אישה חופשיה.
אין לה במה להתבייש.
ובמיוחד לא מול שוטה כמוך.
תירה.
קדימה, תירה.
תירה!
איזבל.
תן לי האקדח.-לא, מדמואזל.
ססיל, אני אוהב אותך. זה כל מה שיש לי.
בהתחלה חשבתי...
חשבתי שלאהוב אותך פירושו לקבל אותךכפי שאת, ולא כפי שאני חולם אותך...
לא לשלוט בך, אלא ללוות אותך,לאהוב אותך ככל שאוכל.
שאני לא צריך להיות שייך לאף אחדוליהנות מזה.
ללמוד להיות חופשי כמוך.
כדי שתאהבי אותי.
אבל לא.
מובן שלא, מדמואזל...
הראש שלי אומר לי לחשוב ככה.
אבל הגוף שלי צועק עליי שהדרךשבה אני אוהב אותך היא נכונה.
ובריאה. ויפהפייה.
אז למה אני מרגיש כל כך בודד ואבוד?
שבלייה...
מה אם דאנסני צדק?-השוטה הזה?
השוטה הזה נמצא כאן עכשיועם האישה שהוא אוהב ואוהבת אותו.
את עד כדי כך מפחדת?
ממה?
את לא מקשיבה לי.
בואי.
אלה החיים שלי. והם שלך.
אני מראה לך מי אני באמת.
וכאן?-תקראי אותם, בבקשה.
אין לי מה להסתיר.
אשאיר אותך לבד. קחי את הזמן.
אתה רוצה שאאמין שהפכת לגבר אחר?
פיתיתי נשים
שבעליהן הם בין הגבריםהחזקים ביותר בממלכה,
יש כאן מספיקכדי להרוג אותי אלפי פעמים.
חוסר הזהירות שלי מפתיע אותך?
את רואה. עשית ממני צחוק.
זה כבר היה התפקיד שבחרתכשבאת לפגוש אותי.
את באמת לא רואה הבדל בין מי שהייתי אז
לבין מי שאני עכשיו בזכותך?
מה אתה עושה?
אני רוצה לחמם את ליבך.
עוד לא מאוחר מדי.
אתה צריך להאמין שגם אני יכול להשתנות.
הישארי הלילה.
הינשאי לי.
כן.
ססיל?
אתה בסדר?
מה קרה בינך לבין ולמונט?
את מתכוונת לספר לי?-בבקשה.
אל תשקרי לי, אני רוצה את האמת.
כמה פעמים שכבת איתו? כמה פעמים?
דודתי היקרה, המשחק מסתיים,
וניצחתי.
הערב איזבל תבוא, ומחר היא תתחתן איתי.
אין לה ברירה...
איזבל הפסידה,
אך זה היה תנאי לאושרנו...
להציל אותה.
לומר סוף סוף את המילים
שהחזקתי כל כך הרבה זמן,אני אוהב אותה.
אקבל שוב את תפקיד הרעה.
על מה את מדברת?
המכתב הזה, כתבת אותו בשבילה?
לדודה שלך? או לי?
כדי לחתום טוב יותר את החתונה הזאת,שגם תהיה,
מעל הכול, הניצחון המושלם ביותר שלך?
ידעת שאני מגיעה.
ידעת שאני זקוקה לך.
הכנת את המכה הסופית,זה הגיוני לגמרי...
הפכתי אותך למפלצת.
אעזוב אותך, ידידי.
אני צריכה לנסוע לוורסאי.
ולמונט היקר,ולמונט הגדול שלי, הנצחי שלי.
עד אז, ראיתי את ורסאירק דרך כמה חריטות חיוורות.
אך נאלצתי להדחיק רגשות.
אתה ודודתך הבטחתם לי את הגרוע מכול.
מצבי היה נואש.החוצפה שלי החמירה אותו עוד יותר.
אבל לא פחדתי.
אולי נהניתי מהצעדים האחרונים שליכאישה חופשיה.
אבל העזתי להסתכללמלכים הגדולים ביותר בעיניים.
הוד מלכותך.
עמדתי להיות על הגרדום,בטוחה בנצחיותי.
והגבר שעמד מולי היה רק גבר,
לא שונה מהאחרים.
דודתך הייתה שם,בתפקיד מרושע שכלל לא התאים לה.
היא הייתה זו שלימדה אותילעולם לא לפתוח את ליבי.
בלעדיה, לא הייתי מי שאני.
בנשף המתחזים הגדול הזה,השתלבתי באופן מושלם.
ולבשתי, אולי בפעם האחרונה,
את התלבושת שלי כמרקיזה דה מרטוי,
אשתו המקסימה של לוחם דגולבשירות הממלכה
והשפעתה על פני האוקיינוס האטלנטי.
מאדאם, אני מכיר במעלותייךשיקרות במיוחד ללבי.
אומץ, שבלעדיו לעולם לאהיית מעזה לבוא לכאן לוורסאי.
התשוקה, הכוח הגולמי הזה,
שתועל למען מטרה צודקת ואצילית,
רוטט עד כדי כך שהוא מעורר השראהוחושף את הנשמות העצובות ביותר.
ואחרונה...
חביבה.
בך, אני מזהה את התכונות הטובות ביותר.
כנות.
תודה שבאת אליי,
מאדאם המרקיזה, איזבל דה מרטוי.
אהובי, ברצוני לכתוב לך כאןשבאותו רגע,
ידעתי שנעשיתי חיונית לממלכה,
ששמרתי על התואר שלי
בכך ששכנעתי את המלךלהפוך אותי לשווה לשריו,
הכלי של רצונו.
אבל מה שראיתי בעיניו של האיש הזה,מלך בחסדי האל בלבד,
נראה לי מוכר הרבה יותר.
נסיך או עבד,כל בני האדם שווים בכל הנוגע לתשוקה.
למחרת, הגיע משרת והסביר לי,
בקפדנות ובדיוק יוצאי דופן,את התפקיד שיהיה שלי.
כקורטיזנה הראשונה של הוד מלכותו,אצטרך ללמוד עליו הכול.
את הרגליו הקטניםואת התיאבון הגדול שלו.
המלך כבר לא ישתעמם.
אהובי...
אני חושבת שוב ושובעל הלילה שבילינו יחד.
אהובי, גם אני הייתי רוצה לכתוב לךעל כמה שאני מתגעגעת אליך.
אבל אני אומרת לך שוב ושוב,
במכתבים האלה שאתהלא יכול לקרוא יותר,
התחייבתי לכנות מוחלטת.
והאמת היא שמותך מספק אותי
לא פחות משהוא מחריבני.
אז לעולם לא תבגוד בי.
- ולמונט -
אהובי, הייתי יכולהלהיות המרושעת יותר מבינינו,
וזה מתאים לי.
כי זה נותן לי את הכוחשאני צריכה כדי לשרוד.
חסרת רחמים לנצח.
ולנצח בלתי חדירה.
תרגום: שוקיIyuno