Už je tady.
- Ahoj. - Ahoj.
Rádi tě tu vidíme.
Vítej mezi náma.
- Díky. - Vítej.
- Já jsem Usak. - Včera jsi byl boží.
Díky moc.
USAK (36) TANEČNÍK
Co tady děláte?
- Jsme uprostřed ranní rutiny. - Rutiny?
Fakt se tomu dá říkat rutina?
Jenom si povídáme.
Pak spolu můžeme poobědvat.
Může vůbec jíst to samý, co my?
Tak co?
No, rád bych si udělal kuřecí smoothie.
Aha.
Mám s sebou prsní řízky.
- Cože? - Hustý.
Kolik toho je?
Asi 1700 gramů.
Aha.
Použiju je všechny.
To máš na jeden den?
Jo.
Tak na zdraví!
- Cože? - Ty jo…
- Myslíte, že to chutná dobře? - Takže ho povařil?
- Vařené kuře? To je… - To bych nedala.
- Tomu se říká disciplína. - Bere svoji práci vážně.
Možná se tak soustředí na svůj sen, že se nikdy s nikým nesblížil
a v životě neměl žádný vážný vztah.
Usak je jako elitní sportovec a jeho budoucí partner s tím musí počítat.
To je pravda.
PŘIJĎTE SE PODÍVAT NA SVOJI POJÍZDNOU KAVÁRNU
Hele, tamhle je.
To je krása.
No teda, ta je rozkošná.
- A stylová. - S pěkným logem.
To se povedlo.
Ty jo!
- Je mentolová. - Pěkná barva.
Je fakt krásná.
Vypadá skvěle.
- Boží kontrast. - Jo.
- Já vím. - To se jim povedlo.
Jo.
- Ta barva je super. - Jo.
- Jsou fakt fotogeničtí. - Paráda.
Užívají si mládí.
Kdybychom tě požádali,
abys sem něco nakreslil, co by to bylo?
Ty umíš kreslit?
Baví mě to.
To je super.
PŘEKAPÁVANÁ KÁVA LATTE
Tohle se mi na něm fakt líbí.
Prý to máme držet před sebou.
Když já nemám žádné svaly.
Co si počnu? Vůbec necvičím.
Zkus změnit směr. To zvládneš.
Čtyřikrát až pětkrát s tím pořádně zakruť.
Mysli u toho na člověka, pro kterého tu kávu děláš.
Zákazník pak určitě pozná, že jsi ji připravil s láskou.
Slyšíš to, Genseii?
- Že by? - Vidíte ten výraz?
KÁVA S SEBOU
Zpráva!
„Od zítřka začnete provozovat pojízdnou kavárnu.
Odteď budete muset vyžít s rozpočtem 200 000 jenů.“
- Jasně. - Aha.
Když to přepočítám, dělá to 6 600 jenů na den.
To se podle mě dá.
Kdo chce být náš účetní?
- Můžeme na to být dva? - Jasně.
To bude lepší.
Klidně se toho ujmu.
Dobře. Chceš si to zkusit, Daii?
Určitě. Stačí umět počítat, ne?
A hlídat rozpočet.
TE-HON (34)
To se dalo čekat.
Obličejová maska?
To mě vůbec nepřekvapuje.
- Hele, cvičí. - Oni tam mají i posilovnu?
DAI (23)
ŠUN (23)
- Objevila se tu naše jména. - Jo.
Cinklo to.
- „Máme pro vás zprávu.“ - Dobře.
„Dneska bude vedoucím směny Rjóta.“
Snad to zvládnu.
A dál?
„Rjóto, vyber si jednoho člověka, kterého vezmeš s sebou.“
Jasně.
To myslí vážně?
Aha…
„Takhle si spolu budete moct v klidu popovídat.“
Jo, to je důležité.
No teda!
Ty jo!
To bude ještě zajímavé!
BOYFRIEND
„Až si vybereš, otoč jeho jmenovku.“
Takže si musím vybrat, jo? No dobře.
Víš, kdo to bude?
- Jo. - Fakt?
Protože se s ním bude dobře pracovat, nebo ho chceš blíž poznat?
Asi obojí.
Aha.
Hustý.
To bude zajímavý.
Tak jo.
Kdopak to asi bude?
To už je vlastně takové vyznání.
Dá tím najevo, že má zájem.
Co je?
Podívej.
Jdeš do toho?
Cože?
Já? Jasně. Rád s tebou budu pracovat.
Rozjíždíme náš byznys.
Super.
GENSEI RJÓTA
Ať se vám daří.
Pozor na cestu, Rjóto.
Buďte opatrní.
To je boží.
- Ty jo. - To je obr.
Je fakt velká, že?
No teda. Tomu se říká výhled.
Nádhera.
Tak jsme tady.
Pokud se vyčasí, bude to perfektní.
Nachystáme se?
Ta zástěra mě správně naladí.
- Mě taky. - Že jo?
Takhle to vypadá dobře.
Jo, souhlasím.
Máme to pěkné.
Usak moc hezky kreslí.
To teda.
- I ty barvy jsou super. - Je dobrý.
Tak co? Otevřeme?
Můžeme začít.
Jdeme na to.
Snad nám to spolu půjde.
Snad.
Dobrý den.
Nedáte si šálek kávy? Je moc dobrá.
Dneska jsme otevřeli.
Jste naše první zákaznice.
- Vážně? - Jo.
Malé latte, prosím.
Děkujeme.
Horké, prosím.
- Horké. - Já taky.
- Kolik kávy normálně vypijte? - Jeden šálek denně.
A dáváte si spíš latte, nebo turka?
Latte?
Tady máme první šálek.
Tohle je ta první.
To je rozkošné.
Dělali jsme ji s láskou.
Prý jim chutná. Fakt se mi ulevilo.
- Tys je slyšel? - Jo.
Tohle je dvojité espresso, takže začátek bude silný.
Zrna jsou z Etiopie, Brazílie a Salvadoru.
To je fajn.
Děkujeme moc.
Vážně ti to jde.
Díky.
Jsi fakt dobrý.
- Mně se líbí. - Hodí se k sobě.
Jsou to pohodáři.
Takhle vypadají vážně roztomile, že?
Sluší jim to.
Šune.
Šune!
Musíme jít.
Kam?
Připravit kávu.
Bolí mě hlava.
- Hlava? - Jo.
Možná ses málo vyspal.
Šune?
Jdu za tebou.
Dobře.
Nesu ti vodu a léky.
Fakt? Promiň.
To nic. Zatím si vezmi tohle.
- Díky. - Na.
Zkusím se co nejdřív zvetit.
Hlavně se nepřemáhej.
Díky.
Zatím tu odpočívej.
Dobře.
Já si to užil.
Já taky.
Rád bych s tebou pracoval znovu.
Myslím to vážně.
Dneska tě tím výběrem…
asi dost zaskočili, že?
Jo.
Ale vážně jsi to byl ty…
No?
…s kým jsem chtěl zkusit pracovat.
Fakt?
Proto jsem hned sáhnul po tvojí jmenovce.
To mě těší.
Vůbec jsem nad tím nemusel přemýšlet.
Za třicet let uvidíme tu samou scénu.
Jo, pořád spolu budou dělat kávu.
- Strávili spolu dost času. - To jo.
Od rána tvrdě dřeli.
- Tak jsme doma. - Ahoj.
Jak to šlo?
Já si to užil.
Jo, já taky.
Podle mě nám to spolu šlo.
Musíte ale spolupracovat.
- Jinak to nejde. - Jo.
- Zapsali jsme si pár postřehů. - Jo.
Díky moc.
Chtěli bychom, aby si všichni dělali poznámky.
Dneska jsme vydělali…
1700 jenů.
Cože? Dobře vy.
DNEŠNÍ TRŽBA: 1700 JENŮ
- Gratulujeme. - Dobrá práce a děkujeme.
- Takže 1700 jenů. - To mě nepřekvapuje.
Kde se flákali?
Přesně. Nevěděl jsem, co na to říct.
Jak jako 1700 jenů? To myslí vážně?
- Přišlo málo lidí. - Tolik vážily moje řízky.
- Moc jich tam nebylo. - Aha.
- Dobrá práce. - Bylo to fajn.
Díky.
Jsme dobří!
Mám velkou novinu.
Na konci směny nás požádali,
abychom jeden pro druhého napsali nějaký vzkaz.
GENSEIOVI: BYL JSI NA ZÁKAZNÍKY MOC MILÝ
RJÓTOVI: PŮSOBIL JSI JAKO PROFÍK
Rjóta u toho zmínil…
že naše písmo může prozradit, od koho jsme předtím dostali dopis.
Ten můj byl nejspíš od něj.
Když jsem se na něj podíval,
fakt mi to připadalo jako jeho písmo.
Takže o mě má zájem, ne?
Nemám pravdu?
Asi jo. Nejspíš se mu fakt líbím.
To se divím.
- To je fajn. - Paráda.
Já jsem napsal Daiovi.
DEN PRVNÍ GENSEI A RJÓTA
- Cože? - Počkat.
Takže se plete.
- Počkejte. - Cože?
Viděl jeho písmo, ale…
Vypadá úplně jinak.
- Jo. - Teď mě fakt zaskočil.
Nejsou si ani trochu podobná.
I takhle se může zrodit láska.
- To je pravda. - Jo.
Bez pár nedorozumění by nikam nepokročili.
Dobré ráno.
„Dneska bude vedoucím směny Dai.“
Jasně.
To je napínavé.
Až mi z toho buší srdce.
Máte zavřené oči?
Šune…
Buď mým parťákem.
S radostí.
Ještěže tak.
Přesně. Musel to být on.
- A nikdo jiný. - Jo.
Ledové latte.
Ledové latte?
A jednu černou kávu.
Černou?
Jsi v pohodě?
Jo, jsem.
Nespěchej.
A je to!
Děkujeme za trpělivost.
- Díky. - Děkujeme moc.
Děkujeme a přijďte zas.
Fakt jsem si to moc užil.
V té dodávce jsme stáli tak blízko u sebe, že jsme se mohli stokrát políbit.
Kdykoliv jsem vzhlédl, měl jsem před sebou jeho rty.
Klidně jsem to asi mohl zkusit.
Má o mě zájem, nebo ne?
Popravdě…
to na něm nepoznám.
Tohle je poprvé, co zblízka vidím takové svaly.
Nemůžu od nich odtrhnout oči.
Je to fakt frajer.
Fakt tady…
dokážete být sami sebou? Tím myslím v tomhle domě.
Já si rozhodně na nic nehraju.
Fakt ne?
Jsi v pohodě?
Kdyby něco, řekni.
Nic mi není.
Všechno v pohodě.
Podle mě jsou tu všichni sami sebou.
Víte, jak spolu po večerech hrajete hry?
- Mrzí mě, že se nikdy nemůžu přidat. - To vůbec neřeš.
Musím hodně posilovat.
Taky trávím dost času sám na pokoji.
Snad bude v pohodě, když si prostě budu dělat svoje.
Neboj…
Můžeš být sám sebou.
Někdy si ale právě nejsem jistý, co to vlastně znamená.
To chápu.
Jsem sám sebou, nebo se ohlížím na ostatní?
To znám.
Patří ohleduplnost k mojí povaze?
Někdy prostě nevím, kdo ve skutečnosti jsem.
Takové myšlenky občas napadnou každého.
Moje předchozí vztahy často skončily kvůli tomu,
že jsem nebyl schopný vyjádřit,
co doopravdy cítím.
Nedokážu se lidem otevřít a ukázat jim svoje pravé já…
Ani jsem to nikdy nezkusil.
Během svého pobytu tady bych se chtěl naučit být upřímný
a otevřeně vyjadřovat svoje pocity.
Přece jen je to celebrita.
Je pro něj těžké být sám sebou.
Takoví lidé vědí, co od nich veřejnost očekává,
a proto taky mají pocit,
že ta očekávání musí splnit.
Pak ale mají problém být sami sebou.
Proto na mě Usak působí jako strašně ohleduplný člověk.
- 9000? - No teda!
S kolika lidma…
jsi měl doposud vážný vztah?
- Vážný vztah? - Jo.
Se třema.
- Třema? - Jo.
A všichni byli starší?
Prvnímu bylo 30, druhému 28
a třetímu 23.
- Takže jste byli vrstevníci? - Jo.
Byl z New Yorku.
- A poznali jste se tady? - Jo, tady v Japonsku.
Byla to láska na první pohled…
Z jeho strany.
Myslím, že mě doopravdy miloval.
Mně ten vztah ale bohužel nepřinášel,
co jsem potřeboval.
Hledal jsem něco víc.
Možná jsem byl až moc náročný.
To je v pořádku. Aspoň jste spolu zbytečně nemrhali časem.
Pravda.
Pořád nedokážu říct, jak se cítí.
Asi mě ale baví dumat nad tím, jestli se mu líbím, nebo ne.
Copak se mezi Šunem a tím Newyorčanem asi stalo?
Znělo to jako bolestivý rozchod.
Nepochybuje, že ho jeho bývalý miloval, ale stejně se bojí vztahu s někým novým.
Něco se muselo stát.
Co vy na to? Kdyby vám někdo, koho máte rádi,
pověděl o velké lásce, kterou v minulosti zažil,
chtěli byste si ho získat ještě víc?
Nebo byste najednou vystřízlivěli?
Zamlada by mě to pořádně motivovalo, ale dneska bych to asi vzdala.
- Dai… - Přestáváme se snažit.
- Dai to bude brát jako výzvu. - To se ví.
- Půjde do toho. - Nebude to řešit.
- Vždyť ho ani pořádně neposlouchá. - Je zahleděný do sebe.
A ty jeho rázný kámošky mu řeknou akorát: „Koho to zajímá, prostě jdi do toho!“
Zahrajeme si Jengu?
Poražený bude muset říct,
kdo se mu líbí.
- Nesmíme prohrát. - Dáme do toho všechno.
Tobě se někdo líbí?
- Někdo jo. - Fakt?
O někoho bych zájem měl.
- Nesedí náhodou vedle tebe? - Heleme se.
Už jsi mu něco řekl?
Zatím ne.
- Tak to nepozná. - Já vím, ale ještě jsem to nezvládl.
Nedokážu to říct nahlas.
Ne přímo před ním.
Prostě to nešlo.
Je to Šun.
- Cože? - Počkejte…
Jemu se líbí Šun?
Často udělá něco legračního.
Je to takový podivín. Nebo možná spíš snílek.
Prostě je zajímavý.
Chtěl bych ho poznat blíž.
Fakt se mi líbí.
Už mi naznačil, že ke mně něco cítí,
takže by mi to mohl začít dávat najevo i fyzicky a víc se mě dotýkat.
Upřímně by mi to nevadilo.
Mohl by být klidně troufalejší.
Vidíte? Gensei je úplně mimo.
Jsi fakt dobrej.
A ty vůbec!
Můžeme?
Chceš se k nám přidat, Genseii?
On ho fotí.
Z tohohle úhlu Rjóta musí poznat, že fotí jeho.
Dokonce si ho přiblížil.
Už jsem to včera nakousl,
ale chtěl bych s váma probrat náš denní rozpočet.
Jak vyřešíme to kuře?
Na kolik vyjde?
Jedno balení stojí asi 800 jenů a já potřebuju tři.
To znamená 2 000 jenů?
VČERA VEČER
Včera jsme to s Genseiem řešili, když jsme se bavili o financích.
Je nás sedm a máme 6000 na den.
To dělá asi 800 jenů na osobu.
Pro hodně lidí to bude nejspíš dost málo.
Je nás sedm a musíme si vystačit s 6000 jeny na den.
Jasně.
Tohle jsou naše včerejší výdaje.
Třetina padla na kuře.
Polovinu jsme utratili za večeři.
Na snídaní a oběd už jsme si mohli dovolit jen banány.
Ale ne, Usak je kvůli svýmu kuřeti přivede na mizinu.
Jenže to je pro něj životně důležité.
Chápeme, že kvůli práci potřebuješ dodržovat nějaký režim,
ale když teď žijeme všichni spolu, měli bychom být spravedliví.
Napadlo mě tohle řešení.
- Ale ne, mně je ho tak líto. - Usaku!
Co kdybychom ty náklady na kuřecí
stáhli ze dvou tisíc na tisíc jenů?
Ten by teda padl na kuře
a zbytek by byl na jídlo pro všechny.
Bojím se, že to nebude stačit.
Měj prosím na paměti,
že správně by i těch tisíc jenů mělo být pro nás všechny.
Ostatní jsou ale ochotní udělat kompromis.
Tak na to prosím mysli.
Rozumím.
Nejstarší dostává kázání od nejmladšího.
Nečekala jsem, že mě zrovna kuře takhle vrátí do reality.
Dneska je tak krásně.
„Dneska bude vedoucím směny Te-hon.“
Jo!
Te-hon!
Kohopak si Te-hon asi vybere?
Já fakt netuším.
Je to Šun.
Vážně?
Buď mým parťákem.
To mě docela těší.
„Docela“?
Máš být rád.
Já jsem.
- To je fajn. - Jo.
- Dobrý den. - Děláte latte?
- Ano. - Tak jedno latte a ledovou kávu.
- Černou. - Dobře.
A jak velkou? Máme dvě velikosti…
Jé, pardon.
Omlouvám se.
- To nemusíte. - Kolik stojí horká káva?
- Nejdřív… - Stačí mi malá.
- Takže malá… - To je velikost S.
A já chci malou horkou.
Takže horkou… černou kávu, že?
Nebo latte?
- S cukrem a mlékem. - Kolik to dělá?
- Ta je pro mě. - Vydržte, prosím.
Takže vy teda chcete latte s cukrem i mlékem.
Říkám to správně? Děkuju moc.
Měla jsem si radši vybrat tuhle.
- Pospěšte si. - Hned to bude.
Au!
- To muselo bolet. - Jsi v pohodě, Te-hone?
Můžeš mi je prostříhat a zkrátit?
Jasně.
Byl jsi nervózní, když sis vybíral, s kým budeš?
Jo, strašně.
Úplně mi bušilo srdce.
Už jsem byl ale rozhodnutý.
Zbývalo jen otočit jmenovku.
Ty jo, máš fakt talent!
Díky.
Když jste spolu byli v té dodávce,
cítil jsi něco?
No, když Šun komunikoval se zákazníky,
viděl jsem ho zase v trochu jiném světle.
Je to ten typ člověka, který bere svoji práci vážně.
Když jsi otočil jeho jmenovku…
No?
…nemohl se přestat křenit.
- Kdo? - Šun.
Určitě? Nekecáš?
Fakt se docela červenal.
Vážně?
Až budeš vedoucím směny ty…
- Víš, koho si vybereš? - Jo.
- Už jsi rozhodnutý? - Jo.
Jsem.
Tak to jsem zvědavý.
DNEŠNÍ TRŽBA 3250 JENŮ
Vážně jsem nečekal, že si vybereš mě.
Jeden z důvodů, proč jsem to udělal, je…
Asi to bude znít dost nezdvořile,
ale máš takové nepodložené sebevědomí.
Obdivuju lidi, jako jsi ty.
- Fakt? - Jo.
Když si nevěříš ani ty sám, nemůžeš získat důvěru ostatních.
A to mi přijde dost důležité.
Pokud máš zdravé sebevědomí,
nemůžeš trpět sebenenávistí, ne?
Ne.
Naopak se máš rád…
Jo.
A to znamená,
že jsi připravený přijmout lásku někoho dalšího.
To dává smysl.
Zníš jako nějaký filozof.
Šun si totiž žije podle svého.
Kupodivu dává jasně najevo, jak se v daný moment cítí.
- Přesně. - Nikdy se kvůli ostatním nepřetvařuje.
Jo, to on nedělá.
A nepřizpůsobiví lidi jsou stejně populární
jako ti přizpůsobiví.
- Jo. - Že jo?
Obzvlášť zamlada.
Hele, hledají levné kuřecí.
Tohle stojí 75 jenů za 100 gramů. Takže dvě kila by vyšly na 1500.
Já bych ho vzal.
MŮŽU SI KOUPIT DVĚ KILA KUŘECÍHO ZA 1500 JENŮ?
Vždyť už jsme to probírali. Ani by se neměl ptát.
Nepřijde ti to trochu… To myslí vážně?
Podle mě to prostě nechápe.
Na tom nesejde.
Máš pravdu.
Dneska budeme mít jako hlavní jídlo vepřové závitky s hlívou.
- Přílohu uděláme z toho, co máme doma. - Jasně.
Píšou, že se jim povedlo sehnat dvě kila kuřecího za 850 jenů.
- Dobrá práce. - Neměl bych být tak hrdý, ale jsem.
Pardon, že nám to tak trvalo.
- Vítejte zpátky. - Díky za trpělivost.
Podívejte.
To jste našli pěkně levné kuře.
Za 850 jenů.
Ještě jste ušetřili!
- Ten jeho výraz je rozkošný. - Jak se s ním mazlí.
Fuj!
Tomu se říká disciplína.
- Co to má být? - Cože?
- Co to tam pustili? - Proč točili jen Usaka?
A když prohraješ?
Budeme pokračovat v té hře z klubu.
Musíš říct, kdo se ti líbí.
- Dobře. - Tak jo.
- Hrajeme naostro. - Hned ze startu?
Teď!
Nejnižší karta prohrává.
Ta s nejnižším číslem.
Jsem to já?
- Radši si tu kartu vyměň. - Takhle to projedeš.
- Myslíš, že vyhraješ? - Dai to taky projede.
Sundáme si je všichni zároveň.
- Na tři? - Jo. Rychle.
Raz, dva, tři!
To bylo o fous!
Šune.
Jasně.
Nikdo z nich ani není…
můj typ.
DEN PRVNÍ
Tohle on prohlásil.
Svěř se někomu, komu důvěřuješ.
Já nevěřím nikomu.
Tak to řekni Rjótovi.
Co si zahrajeme teď?
- Tak co? - Co tohle?
Líbí se ti někdo?
- Někdo jo. - Fakt?
O někoho bych zájem měl.
Je to Šun.
Fakt se mi líbí.
Měli bychom si povídat, ať je neslyšíme.
- Tak co? - Mně je to fuk.
- Můžeme… - Uno?
Na závěr se to hodí.
V tomhle počtu to bude sranda.
Uno!
Pořád chcete hrát?
Řekl jsem mu, že je to ten člověk, co má jmenovku úplně nahoře.
- To je děs. - To bylo teda dost…
- Jak se teď Rjóta asi cítí… - Rjóto!
Tak co, Rjóto?
Mám radost.
- Radost? Kecá. - Že se mi svěřil.
- To je fajn. - Jsi rád, že to víš?
Jo.
Já budu brečet.
Když už teď zhruba vědí, kdo má koho rád,
začíná mi ta hra připadat dost útočně.
Když se Rjóta dozvěděl pravdu, určitě ho to ranilo.
Jo, ale stejně řekl, že má radost.
- Je to smutné. - Určitě ho to zasáhlo.
Já bych to v takové chvíli říct nedokázala.
Že by zabralo, jak se o Šuna staral?
- Dai? - Proto si ho vybral?
Možná už když se mu Dai vyznal…
Třeba prostě tíhne k lidem,
o kterých ví, že o něj mají zájem.
Možná se potřebuje cítit milován.
Všichni jsou plní emocí!
Dai je fakt borec.
- Už si ho získal. - Je dobrý.
„Dneska bude vedoucím směny Gensei.“
Teď, jo?
- Kohopak si vybere? - Co uděláš, Genseii?
Podívám se, až tu jmenovku otočí.
Dobrý nápad.
Buď mým parťákem.
Tak kdo to je?
Už můžete.
Daii.
Je to Dai.
Díky, že sis mě vybral.
Zlomte vaz.
Už se nemůžu dočkat.
Pojďme na to.
Chci s Daiem strávit nějaký čas a vydělat hodně peněz.
Jsme v podstatě nejlepší kámoši.
Rjótu jsem si…
zatím vybrat nemohl.
To bych přijal jeho náklonnost.
A na to je moc brzo.
Jak to asi dopadne?
- Genseii… - Snad mu neublíží.
Pak už by se to nedalo zastavit.
Poslal jsem ti vtipnou fotku.
- Podívej. - Dobrý, že?
- Když jsi mi řekl jeho jméno… - No?
…došlo mi, že k němu něco cítíš.
Samotnýho mě to zaskočilo.
Fakt?
Jo. Došlo mi to tak před třemi dny.
Ze začátku mi byl dost proti srsti.
Víš, jak má občas ty přehnané reakce?
Jo.
- „To je taková mňamka!“ - Přesně o tom mluvím.
Nejdřív se mi to moc nelíbilo.
Pak mi ale došlo, že to patří k jeho kouzlu.
Je to upřímný
a hodný člověk.
To je pravda.
A když jsem si toho všiml,
začal se mi líbit čím dál víc.
Aha.
Přechod mezi averzí a náklonností člověka zasáhne, že?
Jo, to s tebou zamává.
- Šun řekl Rjótovi, koho má rád. - Já vím.
Zajímá tě to?
Jasně že jo, ale…
Já si to myslel.
Podle mě se to mezi náma vyvíjí slibně, ale…
Když jsme včera hráli ty hry,
celou dobu měl hlavu na mojí ruce.
To je pravda.
Srdce mi bušilo jako o závod.
Konečně mám pocit,
že si mě fakt pustil k tělu.
Takže jsou ty city opětované?
Já nevím.
- Pořád nejsem připravený na vztah. - Ne?
Mám strach…
Chci, aby mi ukázal, že má zájem jenom o mě.
Jinak s ním nemůžu být.
A pořád…
musím přemýšlet,
co se mu na mně líbí.
Rád bych Šunovi někdy v budoucnu řekl,
jak se cítím,
ale během toho našeho rozhovoru se to vůbec nehodilo.
Měl jsem pocit, že by se s tím nedokázal emočně vypořádat.
To je tak hodný kluk.
- Padla na něj ta nejhorší role. - Přesně.
Nemůžu si vybrat z posledních tří.
Mně se nelíbí ani jedna.
Ani jedna?
Našel jsem lepší.
To myslíš vážně?
Jo. Hej!
Co je?
Co se děje?
Počkej, promiň.
- Co to? - Co se to děje?
- Že by nějaká fotka? - Budou v pohodě?
Že by viděl něco, co neměl?
Nechtěně jsem otevřel jednu složku.
Měl tam fotky, jaké se používají na seznamkách.
Tím myslím úplně nahé.
Některé extrémně nevhodné.
Napadlo mě, že je to jenom další playboy.
Něco takového jsem vidět nemusel.
Chtěl bych s tebou probrat, co se stalo.
Mám pocit, jako by se najednou rozpadlo všechno,
co jsme mezi sebou vybudovali.
Víš…
už jsem chodil s hodně lidma,
co si hlavně rádi užívali,
a nikdy to nedopadlo dobře.
Fotky tohohle typu…
mě rozhodně znervózňujou.
Promiň.
Připomnělo mi to dost věcí.
Chodil jsem s jedním surfařem a ten byl fakt strašný.
Byl jsem na něm vyloženě závislý
a nemohl jsem se od něj odpoutat.
Proto jsem se rozhodl, že se odteď…
budu podobným lidem vyhýbat.
Rád bych vedl šťastný život.
Našel si partnera, se kterým mi to bude klapat.
A docela jsem doufal, že se mi to tady povede.
Chci udělat změnu…
a začít zase s čistým štítem.
Podle tvojí reakce mi přijde,
že se ti teď hlavou honí všelijaké představy.
Jo.
Vážně se mi ale strašně líbíš
a chtěl bych tě poznat blíž.
Přesvědčím tě, že se nemáš čeho bát.
Budu se chovat tak, abych ti dokázal, že se mnou budeš v bezpečí.
Nechci, aby sis dělal starosti.
Myslíte, že si díky tomuhle Šun uvědomí, co k Daiovi cítí?
Podle mě jo.
No, ty fotky bohužel přesně zapadaly do jeho nejhorších představ.
Je to tak.
Proto vyvolaly takovou reakci.
Ono je bohužel těžké seznámit se normálním způsobem jako třeba v práci.
To je pravda.
Takže je přirozené používat podobné aplikace
a snažit se někoho najít přes ně.
A přidat si tam pár odvážných fotek je vlastně úplně…
- Vážně? - …normální.
Neměl by se kvůli tomu rozčilovat.
Já s tebou souhlasím.
- Já ne. - Ne?
Mně se to nelíbí. Přesně takoví donchuáni mu v minulosti ublížili.
Jasně, že v tomhle pořadu hledá úplně jiný typ.
Touží po někom, komu na něm bude doopravdy záležet.
Teď bude chtít odstup.
Bude ho od sebe odhánět, ale vlastně tím říkat: „Miluju tě!“
- Přesně tak. - Myslíš?
Podle mě jsi to vystihl.
Určitě ho má rád, ale…
Přišla zpráva.
„Dneska bude vedoucím směny Kazuto.“
Konečně je řada na tobě.
Pak budu ale zase tři dny pryč kvůli práci.
Odkdy?
Od zítřka.
Takže budu muset dneska zabrat.
Kdopak ho asi zaujal?
Teď jsem fakt zvědavý.
Koho si vybere?
RJÓTA
Tak kdo to je?
Buď mým parťákem.
S radostí.
- Snad si to užijete. - Určitě.
Hurá!
Mějte se!
Ahoj!
A snažte se!
Tak jsou pryč.
- To je výhled. - To teda.
Fakt se mi tu líbí.
Ty ses narodil v Tokiu, Rjóto?
Ne, jsem z prefektury Šimane.
- Šimane? - Z venkova.
Takže ses přestěhoval po střední?
Ne, až když mi bylo mezi 22 a 23.
A ty pocházíš přímo z Tokia?
- Z Niigaty. - Z Niigaty?
Takže jsme skoro všichni z venkova.
Usak je prý z Gifu.
Když už o něm mluvíme,
víš, jak každý den sní kolem 1,5 kila kuřecího?
Zkusil jsem u sebe v restauraci udělat
ten jeho dryják.
- A jaký byl? - Odporný.
Bylo mi z něj fakt zle.
Že ses do toho vůbec pustil.
Všichni ze mě byli znechucení.
Usak ho ale poctivě pije dál.
- Musí to být hnus. - Je to vzorňák.
Fakt ho obdivuju.
Dobrý den. Vítejte u nás.
Jo, děláme i ledovou kávu. Tři? Děkujeme.
Taky máme strašně dobré sušenky.
- Vy jste sem vyšli pěšky? - Jo.
- To je v tak krásném počasí fajn. - Přesně.
Tady máte ledové latte
a tohle je ledová černá káva.
- Hodně štěstí. - Děkujeme.
Jsi fakt dobrý, Kazuto. Líbí se mi, jak obsluhuješ zákazníky.
- Vážně? - Jo.
Zatím se nám daří. Kolik je?
- Teprve 14:15. - Dvě.
Jsme dobří!
KAZUTO A RJÓTA
DNEŠNÍ TRŽBA 11 600 JENŮ
- Prodali 14 sušenek! - Paráda!
Můžu se zeptat, jaké máš za sebou vztahy?
Kdy jsi s někým naposledy byl?
Před necelými dvěma lety.
A co ty?
S bývalým partnerem jsem byl zhruba pět let.
To je dlouho. Byl jsi někdy i s někým jiným?
To byl můj druhý vztah, ale poprvé…
Poprvé jsem s někým chodil, když mi bylo 19.
V té době jsem si ale…
ještě nedokázal přiznat, že se mi vážně líbí jenom muži.
- Teda… - Já tě chápu.
Neviděl jsem smysl ve vztahu s někým, koho si nemůžu vzít.
Tomu rozumím.
Nikdo jiný jako já u nás na venkově nežil.
A od muže se očekává, že se ožení a založí rodinu.
To je pravda.
Tak už to prostě chodí.
Jo, většina lidí má život nalajnovaný.
Proto jsem si neuměl představit vážný vztah mezi dvěma muži.
Hodně jsem nad tím…
dumal.
Všichni lidi jako my si někdy říkají: „Proč jsem se narodil takový?“
Aspoň jednou to napadne každého.
Rodiče pěstujou rýži.
Jakožto nejstarší syn jsem to po nich měl převzít.
Když mi ale došlo, že jsem gay, nemohl jsem to udělat.
Kdybych převzal naši farmu,
znamenalo by to, že by ode mě rodiče i ostatní očekávali i další věci.
Ty já ale nemohl splnit.
Mám kvůli tomu špatné svědomí…
a cítím se provinile.
Asi to bude znít divně, ale abych to aspoň trochu napravil,
chci si otevřít vlastní restauraci
a používat rýži z naší farmy
a další plodiny, které se u nás pěstujou.
To je můj sen, který mě teď nejvíc motivuje.
To je krásné.
Má můj obdiv.
Snaží se být dobrým synem.
Všichni se svěřujou Rjótovi.
- Každý se s ním radí. - Ale jak!
Dokážou s ním otevřeně mluvit.
Asi má nějakou zvláštní auru.
Určitě.
- Mám dotaz… - No?
Šli byste na první rande do kina?
Teď jsme to řešili.
Na prvním rande bych se mu vyhnul.
Že jo?
Poprvé bych šel do kavárny nebo někam, kde bychom si mohli popovídat.
Kino bych navrhl až podruhé nebo potřetí.
Můžeš se k nám přidat, Šune?
Nemáš na to žádný názor?
Nechtěl jsem s ním vůbec mluvit.
Nedokážu se mu ani podívat do očí.
Co mám dělat?
- Včera jsi s ním mluvil normálně, ne? - Jo, ale mezitím se hodně změnilo.
Nemohl jsem se s ním dál bavit.
On se se mnou ale chtěl usmířit.
- Tak jste to probrali? - Jo.
Jenže pak jsem si to znovu nechal projít hlavou a…
Když jsme o tom včera mluvili…
Uklidnil ses?
Nějak jsme to dokázali urovnat, ale…
Ale…
Aha.
Takže tak.
Nejsem si jistý, na čem jsme.
Pořád se tím užírá. Je to ten typ, co to neumí pustit z hlavy.
„Dneska bude vedoucím směny Šun.“
Dobře.
Tak do toho.
Jdu na to.
- Šune. - Co uděláš?
Kohopak si asi vybere?
Kdo to jen bude?
To je napínavé.
Řekl jsem mu, že je to ten člověk, co má jmenovku úplně nahoře.
Něco takového jsem vidět nemusel.
Hele.
- Co to? - Cože?
To myslí vážně?
- Cože? - Usekli to v tom nejlepším!
Překlad titulků: Veronika Kursová