DEN GRØNNE BØLGE
"Shun tager vagten i dag."
KUNSTNER
STUDERENDE
De bekymrer mig.
Billederne mener jeg.
MODEL & CAFÈMANAGER
Det er Shun.
Jeg kan lide ham.
Åh.
Han valgte ham.
-Så ved vi det. -Valgte han ham?
Vi troede, det var Ryota, ikke?
-De vil styrke forholdet. -Helt sikkert.
-Arbejd med mig. -Det vil jeg gerne.
FRA TAIWAN - FRISØR & SMINKØR
Vi kører.
-Hyg jer. -Farvel!
Det overraskede mig i dag.
At Shun valgte Dai.
GOGO-DANSER
-Jeg tænkte det nok. -Ja.
-Havde I alle sammen ventet det? -Ja.
Dai valgte Shun, og Shun valgte Dai.
De er perfekte sammen.
Ja, hvis de begge to er interesserede i hinanden.
Så er det nok perfekt.
Ja.
Undskyld.
-En kage og en lille kaffe med is. -Så gerne.
-Det er klar om et par minutter. -Vi venter herovre.
Jeg giver dem det. Hvor er de?
Velbekomme.
-Tak. -Tak.
-Shun siger ikke noget. -Venter han bare?
-Det tror jeg. -Ja, ikke?
Er man interesseret, må man gøre noget…
-Tale til vedkommende, ikke? -Og vise interesse?
Det gør jeg ikke normalt.
-Gør du ikke? -Nej.
Virkelig?
Hvorfor?
De må ikke vide det.
Og virker det?
Aldrig.
Hvad med dig, Ryota?
-Om jeg er interesseret i nogen? -Ja.
Jeg ville ikke skilte med det, men jeg ville gerne være sammen med dem.
Er jeg interesseret i nogen, er den tid, vi har sammen…
Vi sludrer måske mere og mere sammen helt naturligt.
DAGENS SALG: 8.950 YEN
-Tak for i dag. -Ja.
Tak.
Jeg var glad for, du valgte mig i dag.
Jeg tøvede lidt.
-Gjorde du? -Ja.
Hvorfor det?
Jeg er ikke altid helt sikker.
Hvorfor?
Mine følelser for dig
er måske ikke ægte.
Det kan være, fordi jeg ved, du er interesseret.
Måske bilder jeg mig ind, jeg kan lide dig.
Jeg er ikke sikker på mine følelser.
Helt ærligt
tror jeg, at et kys…
…kan afgøre det.
Men…
…kysser vi…
…ved jeg, om jeg kan lide dig.
Nå, på den måde.
-Hvad sagde han? -Gør det. Før solen går ned.
Jeg er ikke sikker lige nu.
Efter to uger mere
ved jeg ikke, hvad jeg føler.
Sådan har jeg det.
Jeg glæder mig til at finde ud af det, men jeg er nervøs.
For at veje op for det prøver jeg at forholde mig kritisk.
Sådan har jeg det.
Skal vi komme afsted?
Okay.
Så kom. Rejs dig op.
Hvad?
-Hvad? -Ræk mig hånden.
-Hvad? -Lad os kysse.
-Nej. -Hvorfor?
Jeg vil ikke.
Ikke nu.
Når jeg føler…
…mig tryg, kysser jeg dig.
Kysser vi nu, forvirrer det mig bare mere.
-Hvorfor ikke?! -Hvorfor?
-Gør det nu! -De gør det ikke.
Han sagde, det ville forvirre ham, men nu tror Dai, at han har en chance.
Shun er meget beregnende…
-Han er typen, der får en på krogen. -Ja, man kan let besnæres.
-Shun er meget indviklet. -Det er spændende.
-Det er godt. -Det er det virkelig.
Begge er besnærende typer.
En af dem skal bare besnære den anden.
Det er sandt.
Ja, begge er besnærende.
-Jeg tror, de to kysser om et par dage. -Javel, ja.
Spændingen mellem dem bliver mere og mere udtalt.
-Og kys! -Indtil de kysser.
Det tror jeg ikke.
Og…
Er det dit undertøj?
Resten er dit.
-Han elsker ham højt. -Nemlig.
-Skal jeg dække de mørke rande? -Ja tak.
Der er en streg her, ikke?
-Start herfra. -Under stregen?
-Ja. -Okay.
Start med en mørkere nuance. Læg den og fordel den så.
-Læg lidt pres på med fingrene… -Åh! Det forsvandt.
Er det beregnet til at dække mørke rande?
-Skal jeg også have det på her? -Nej, du har en fin hud.
Du behøver det ikke. Og dine fregner er fine.
Du har pæne øjenbryn.
Din vipper er enormt lange.
Jeg kan lide din brede pande.
Gensei tror, Ryota kan lide ham, men er Gensei ikke mere vild med ham?
-Jo, han er. -Det tror jeg.
-Vi har alle sammen prøvet kaffevognen. -Ja.
Hvor er bedst?
-Tredje dag gik godt. -Ja.
Det er et godt sted.
Vi kan tjene 10.000 yen på en hverdag.
-Ja. -Det er en mulighed.
Kazuto og jeg tog til en park 20 minutter herfra.
-Det er tæt på. -Ja, meget.
Der var mange familier og par.
-Hvad? -Hvad?
-Nu? Utroligt. -Hov, hallo!
Det er en slags færgeterminal,
så der kommer mange mennesker.
Der er folk ved rastepladser og i færgeterminaler,
så hvis vi prøver en rasteplads…
Han er fantastisk!
-Han virker selvsikker. -Der er storm under opsejling.
Jeg tror godt, vi kan ramme de mål, vi sætter os.
Ikke alle husker det, men…
Det var godt timet.
Hvad?
En, du kender?
Ja.
Det er vildt.
-Hej. -Godmorgen.
Rart at se jer.
Jeg hedder Alan og skal bo her fra i dag.
Godt at se dig.
Jeg hedder Alan.
Jeg arbejder for et udenlandsk IT-selskab.
FRA BRASILIEN
Jeg er brasiliansk-italiensk japaner.
Kulturelt er jeg brasilianer, men jeg bor i Japan.
Jeg er ret selvsikker.
Når jeg møder en, der er min type, siger jeg: "Jeg kan lide dig".
Der var en gnist.
-Vaske hinanden? -Hvad?
Vaske hinanden?
Jeg kan ikke.
Vildt. Må jeg sætte mig?
-Bare sæt dig. -Derovre?
-Lad ham sidde i midten. -Er I venner?
Han er min ven.
Nej, Usak!
Hold da op!
Giv mig først et kram!
Det er vildt.
Hvor er det godt. Jeg vil bare kramme alle.
Hvad lavede I?
Hej med jer.
-Hejsa. -Jeg hedder Alan.
Taeheon.
-Hvad? -Taeheon.
Taeheon?
Godt at se dig. Alan.
-Ryota. -Åh, Ryota.
-Det er vildt, Dai. -Det er længe siden.
Det er ret sjovt.
-Godt, du har det fint. -De kender hinanden.
-Det er vildt. -Hvad så?
-Godt at se dig. -I lige måde.
Jeg hedder Shun.
-Hvad? -Shun?
-Ja.
-Alan. -Hej med dig.
Det er ikke normalt at kramme alle om bordet.
-Jeg hedder Alan. Godt at se dig. -Gensei.
-Gensei? -Jeg hedder Alan. Rart at møde dig.
Det er vildt. Nej, vent!
-Er jeg for meget lige nu? -Slet ikke. Du er perfekt.
Du kører lige på. Det er for vildt.
Alan, kender du Usak og Dai?
Ja, jeg gør. Dai, hvordan var det, vi mødtes?
Jeg kontaktede dig på Insta, fordi du var lækker.
Ja?
-Var det mig eller dig først? Dig? -Ja.
-Men du havde en kæreste. -Det er rigtigt.
Vi har været venner online siden uden noget underligt.
"Underligt"?
Vi har ikke et særligt dybt forhold,
selvom vi har "gjort det".
-Nå, har de været i seng sammen? -Ja.
-Så har de været tiltrukket af hinanden. -Selvfølgelig.
Usak, det er ikke spor fair!
Vent lige.
-Brænd jer nu ikke. -Det er varmt.
Sådan der.
-Lad os bytte plads. -Ja.
-Shun. -Hvad?
Det må være svært.
-Du passer altså bedst ind. -Det passer ikke.
Tænk, at du er her.
Er du okay? Generer det dig, jeg er her?
-Jeg ved ikke… -Eller, du ved…
-Det generer mig ikke. -Nej?
Tænk over det.
Den næste måned bliver noget særligt. Den slags muligheder får man ikke tit.
Det er utroligt. Jeg har det sjovt.
Det er sjovt. Så lad os nyde det, ikke?
Vi bør bare nyde det.
Nu Alan er der,
vil Shun og Dai så tage sig sammen, eller vil det stoppe dem?
Shuns følelser for Dai vokser jo, ikke?
Det ved Shun bedst selv.
Men han kan ikke acceptere det. Det må være svært for Shun lige nu.
Shun må ikke gentage mønsteret fra sine tidligere forhold.
Hans ekser var jo aktive.
-Han var passiv. -Ja, han modtog kærlighed.
Gad vide, om han kan ændre det.
Der sker ret meget.
Ja.
-Skål. -Skål!
-Skål i skibet!
Det lugter godt.
-Lækkert. -Ja.
-Hvad er din type? -Min type?
En med et rart ansigt, men nok med en solid krop.
Jeg kan lide store numser.
-Altså… -Usak.
-Sak-sak. -Og Taeheon.
-Også Taeheon. -Hans er stor.
-Min er lille. -Nej.
Baller bliver større, når man strammer dem…
-Der er endeløse muligheder. -Grill, tak.
-Grill kødet. -Okay.
Hvad fik dig til at melde dig?
Jeg er længe om at få et seriøst forhold.
Det er stort for mig at have en kæreste.
Men jeg er 29…
Jeg ved ikke på forhånd, hvad jeg kan og ikke kan.
Jeg tænkte, det var noget, jeg aldrig har prøvet før.
Derfor meldte jeg mig.
Bravo! Utroligt.
Tak, fordi du er her.
Lyden af bifald giver godt nok ekko her.
Han har været ude for meget.
Han virkede lidt overfladisk, så det, han sagde nu…
Nu er han meget mere sympatisk.
-Det er vigtigt, man elsker sig selv. -Jeg tror på, man skal elske sig selv.
Men jeg vil heller ikke være selvcentreret.
Under COVID-pandemien tror jeg, at mange klagede over regeringen.
Min familie gjorde det.
Men hvad kan vi gøre uden regeringen?
Man kan ikke bare bebrejde andre. Man må se, hvad man selv kan gøre
og så finde ud af at fungere uden dem.
At udtrykke ens ego er ikke at være egoistisk.
"Her er, hvad vi behøver." "Her er, hvad vi beder om."
Samfundet ændrer sig ikke, hvis vi intet gør.
-Er det ikke svært at ændre samfundet? -Men det bør ændre sig.
Stillestående vand rådner.
Forandring er nødvendig. Rent vand strømmer jo.
Vores samfund gavner mainstream-segmentet lige nu.
Men det er respektløst mod mainstream-segmentet at tænke sådan.
Det er ikke at være respektløs.
Man indser nok ikke, man er privilegeret, når noget gavner en selv.
Man kan godt tro det,
men jeg kan se i medierne, at mainstream-segmentet
viser LGBTQ-segmentet større og større hensyn.
Nej, jeg tror ikke…
-Det er din mening, Dai. -Ja.
Jo stærkere ens tro, overbevisning og mening er,
og jo mere man sætter pris på, hvad der er vigtigt,
jo mere griber det om sig. Ligesom kærlighed.
Jeg tror fuldt og fast på…
Når jeg vågner om morgenen, ser jeg mig selv som en,
der kan påvirke den verden, jeg møder.
Jeg vælger at tro på, at min verden er fuld af kærlighed.
Det er ret simpelt.
Og så er kødet klar. Lige til tiden.
Lækkert!
-Hvor er spisepindene? -Lad os spise.
Jeg skulle have brugt rosmarin.
-Vi har ingen. -Jo, vi har.
Har vi rosmarin? Måske noget oregano.
-Gid vi havde brugt rosmarin. -Ja, det lyder godt.
-Hvad skete der? -Det var…
-Fra Dais synspunkt… -Han er måske oprørt.
Ræk mig tallerkenerne, så serverer jeg.
Saftigt.
Det er lækket.
-Er det godt? -Ja, det smager godt.
Femmer!
-Er det godt? -Tak.
-En til øl til mig. -Jeg skal på toilettet.
-Flot, Shun. -Rigtig godt.
Rigtig godt. Det er vigtigt.
Dai bliver glad.
Dai.
-Shun? -Hm?
Jeg ville tale med dig.
Jeg måtte lige falde lidt ned.
Der sker meget, ikke?
Jeg har kendt Alan et stykke tid.
-Han vil altid gerne opsummere alting. -Vil Alan?
Jeg synes ikke, livet kan opsummeres.
Det må godt både rode og være rodet. Det er fint, hvis bare man er sig selv.
Ja.
Det ved jeg.
"Hvad ved du, når du aldrig har haft det svært?"
Sådan tænker folk om mig.
Når du sidder og lytter så roligt, vil jeg bare lære dig endnu mere at kende.
Jeg ved ikke, hvad der har formet dig,
men der må være grunde til, at du er den, du er.
Du er ikke som nogen anden, jeg har mødt.
Jeg tror, du har oplevet noget stort og svært,
og at det tvang dig til at være stærk…
At det gjorde dig til den, du er.
Jeg håber, du en dag fortæller mig om det.
Hvis du gerne vil høre det…
…kan jeg godt fortælle.
Det vil jeg rigtig gerne.
-Altså om min barndom? -Ja.
Fra jeg blev født,
har jeg været forældreløs.
Teorien er, jeg blev efterladt som spæd.
På et børnehjem…
Der blev jeg efterladt.
-Blev du? -Ja.
Eller måske, for jeg husker det jo ikke.
Og jeg boede på børnehjem, til jeg var 18.
-På børnehjem? -Ja, sådan et sted.
Men også der…
…var jeg ude for meget.
Det tror jeg gerne.
Jeg ved ikke, hvad "familie" er.
Eller en families kærlighed. Jeg havde ikke et normalt liv.
Jeg voksede op uden at vide, hvad der er normalt.
Og…
Altså…
Der skete en masse.
Og så endte jeg alene i Tokyo.
De sidste fem år, siden jeg kom til Tokyo…
…har jeg været…
…fri.
Ikke?
Jeg kan ikke forestille mig det.
Jeg spiller lidt…
…for at berolige dig.
Okay.
Så…
Det er beroligende…
…at spille.
Du er sød. Skriver du en sang nu?
-Skal vi gå ud til de andre? -Hvorfor ikke?
Faldt du til ro?
-Ja, takket være dig. -Det var godt.
-Tak. -Selv tak.
Du sagde, at nogle, der betyder meget for dig, er døde.
Vil du sige, hvem det var?
-Min far og farfar. -Jeg tænkte nok, at det var dem.
-Ja. -Altså…
Min far blev pludselig syg.
Til sidst måtte han tage på sygehuset.
Der sagde de, han havde tre måneder at leve i.
Det var kræft i maven.
Min far døde allerede efter en måned.
Du gode gud.
Til sidst var han bevidstløs og kunne ikke tænke.
Men han sagde til mig til sidst, at han beundrede mig.
Jeg var…
Det må have været svært for dig.
-Værsgo. -Ja. Tak.
Det er ikke engang et år siden.
Jeg havde ikke talt med min far, siden jeg begyndte at arbejde.
Jeg var ret uafhængig.
Jeg arbejdede fra en ung alder, så jeg kom ikke hjem så tit.
Og jeg fortalte ikke mine forældre, hvad jeg lavede, vel?
Men de støttede mig alligevel.
Hans sidste ord var, han beundrede mig…
Man ved aldrig, hvad livet bringer.
Jeg vil altid leve i nuet.
Så jeg ikke fortryder noget.
Jeg er glad for at have mødt jer.
Og så døde min farfar også.
Jeg tænkte, det her er en mulighed, min far gav mig.
Ja.
Det tror jeg også.
Så… jeg er min far taknemmelig.
Alle har deres egne erfaringer og oplevelser.
Når vi ser den side af dem… Ikke?
Sandt nok.
Det er svært at blotte sig i starten. Især med svagheder eller vigtige ting.
Men deres venskaber udvikler sig i takt med deres følelser,
og så føler de sig sikre nok til at betro sig.
Når vi ser en ny side af Gensei eller Shun,
indser vi, at de andre,
Usak, Kazuto og Taeheon, også må have de sider.
-Alle har deres egne erfaringer. -Naturligvis.
Nu har det hjulpet Shun og Dai
med at finde sammen følelsesmæssigt.
Det føltes, som om de var sig selv.
Scenen med klaveret.
-Det var meget ømt. -Det var rart!
Det var smukt, ikke?
Ligesom på film.
Ja, som en filmplakat. Der var endda plads til titlen.
-Fin belysning. -A la Wong Kar-wai.
Dai talte så fint med ham.
Da han spurgte Shun, hvorfor han er, som han er.
Det var fint gjort af Dai. Shun var også bare "Jeg ved det godt".
-Det var rart. -Det skete meget.
Det styrkede relationen.
-Ja, den er stærk. -Virkelig.
Det kan ikke være rart at låne så meget af ens venner.
-Jeg kunne ikke… -Med penge i spil…
Ikke fra venner, nej.
Er det kondens? Det er så vådt.
Man kan se deres desperation…
-Den dinger. -Der er en besked.
Noget ringede.
Hvad?
-"Der er en besked." -Vil du have?
-Jeg vil have brød. -Okay.
Hvad?
Hvad er der?
-Hvad? -Kom nu.
"I morgen skal to af jer på date."
Hold da op! Var det beskeden?
Står der det?
-Herligt. -Lige pludselig.
-Bare sådan. Hold da op! -Okay.
"Skriv navnet på den, du vil på date med."
-Vildt. -Skal alle skrive et navn?
-Sikkert. -Wauw!
Hvad?
-Jeg vil til Disneyland. -Hør lige.
"I kommer kun på date, hvis følelserne er gengældte."
-Jeg skriver mit eget navn. -Dit eget?
"I får svar i morgen tidlig."
-Kan du lide det? -Jeg synes, det er fedt.
Det var alt for pludseligt.
Men det er spændende.
-Nu må de afsløre deres sande følelser. -Som kan være gengældt.
Efter betroelserne ser de hinanden i et nyt lys, ikke?
Jo.
-Dai og Shun er ret sikre. -Dai og Shun, ja.
Det overrasker mig, hvis det ikke er de to.
-Ellers giver det ingen mening. -Bare de ender sammen.
-"I morgen skal to af jer på date." -Hold da op.
"Skriv navnet på den, du vil på date med."
"I kommer kun på date, hvis følelserne er gengældte."
-Læs nu, Usak. -Okay.
-"Godmorgen." -Godmorgen.
"Her er parrene, der kan komme på date."
Det var pludseligt.
Wauw.
-Det her vil jeg ikke. -Enig.
Jeg er ret urolig.
Det første par er…
…Shun.
-Okay. -Jeg har ondt i maven.
-Shun ved, hvem det er, ikke? -Jo.
-Heldigt! -Ja, du ved det godt.
Og Shuns partner er…
-Hvem? -Dai.
Gudskelov!
FØRSTE PAR - SHUN OG DAI
-Jeg er lettet. -Tillykke!
Ja, det var jo åbenlyst.
Usak tøvede længe.
Jubi.
Det var ingen overraskelse.
Jeg vidste, Shun skrev Dai.
Jeg kunne godt se på Shun, han kan lide Dai.
Eller at han måske falder for ham.
-"Første par"? Er der et til? -Okay, jeg klikker.
Jeg vil læse om det andet par.
Jeg valgte Ryota, fordi jeg gerne vil tale med ham.
Jeg skrev Usak.
Han overrasker mig sådan.
Usak så så sød ud, da han spiste is.
"Det var alt."
Var det alt? Står der det?
Det står der.
Misforstod jeg noget? Var han slet ikke interesseret i mig?
Eller hvad?
Bildte jeg mig bare noget ind?
Hænger det sådan sammen?
Gensei skrev Ryotas navn, men han blev overrasket.
"Hvad har jeg misforstået, for han skrev ikke mit navn?"
Sådan var det.
Gad vide, hvad han gør. Opgiver han så?
Eller indser han, hvor meget han kan lide Ryota?
Hvad bliver det?
-Hyg jer. -Siger vi farvel?
-Ja. Hyg jer. -Vi ses.
-Hyg jer. -Vi ses.
Hyg jer.
Hvor rart.
De glæder sig nok. Det er også ret spændende for os.
De er søde.
Det er godt at vide, du også ville på date med mig.
Jeg har jo ikke andre valg.
Du kunne bare have sagt, du gerne ville.
Lad os spise.
Jeg tænke på det i badet i går.
Jeg tænkte på, at du ikke er særlig god til at vise følelser.
-Vel? -Er jeg ikke?
Det tænkte jeg tit i starten.
-Da jeg ikke var interesseret i dig. -Ja, dengang var du ikke interesseret.
Jeg fik ingen reaktion fra dig. Jeg er glad for, jeg tog fejl.
Jeg lagde ret hårdt ud.
Har nogen jagtet dig sådan før?
Ja, men jeg var ikke interesseret, så jeg droppede dem.
-Hvad skal man ellers gøre? -Nemlig.
Jeg kan ikke lide at blive forfulgt.
Indtil vi begynder at date,
blæser jeg på, om jeg er ved ti, og de er ved nul.
-Okay. -Ikke?
-Altså følelserne… -Det forstår jeg.
Men det bør være ens, når man dater.
Er det så det nu?
Lige nu er du…
…omkring otte.
Hvorfor siger du det? Det ved du da ikke.
Du ved ikke, om jeg er otte eller to.
Men du udtrykker dine følelser mere end mig.
-Det er sandt. -Ja.
Det er jeg ikke vant til.
Jeg duer ikke til det.
-De passer godt sammen. -Ja, en god date.
-Dai kan spøge mere med ham. -Ja, de opbygger en fin relation.
Det er længe siden, jeg har været i akvariet.
Gad vide, hvad den laver nu.
Sådan en fisk har jeg aldrig set.
-Den gemmer sig. -Fantastisk.
Se! Der er hajer.
Wauw.
Den er stor.
Akvariet er altid sjovt, ikke?
-Det er det. -Deres forhold.
De kan se hinanden afspejlet i glasset.
Jeg ved, hvad du mener.
Hvor sødt!
Gad vide, om de svømmer til.
De svømmer!
De er så søde.
De kommer! Hvor sødt!
De leger sammen.
Hvad? Er den levende? Hvor sødt.
Er den ikke sød?
Gad vide, om den er mæt.
Den er sød.
Se dem engang.
Den bevæger sig.
Sødt.
De er supernuttede.
Jeg tager et billede.
Er det godt? Smager det godt?
Gør det?
Hvor nuttet.
Du skrev mit navn ned, afleverede det, og nu er vi her.
Det betyder noget for mig.
Føler du det samme for mig bagefter, behøver det ikke være åbenlyst,
men det vil gøre mig glad, hvis du viser dine følelser.
Som i dag.
Jeg var så glad.
Javel.
Selvfølgelig. Det er klart.
Det ville gøre mig glad.
Jeg er helt varm om hjertet.
-Er du? -Ja.
Jeg er glad.
Du betyder meget for mig.
Tak.
"Tak"? Er det alt?
Hvad? Hvad laver du nu?
-Jeg tænker. -Gjorde du?
På hvad?
-Det ved du godt. -Ja.
Jamen…
-Sig det. -Nej.
Du sagde: "Ved du hvad?"
Hvad?
Jeg så noget negativt ved ham.
Det lagde en dæmper på følelserne.
Hvad?
-Hvad? -Hvorfor?
-Hvornår skete det? -Hvornår?
-Hallo, Shun! -Hvad er problemet?
Lad mig se de næste ti minutter.
-Ja, ikke? -Seriøst.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen