ZELENI PROSTOR
„Danas je voditelj smjene Shun.”
SHUN, UMJETNIK
DAI, STUDENT
Zabrinjavaju me.
Takve fotke.
RYOTA, MODEL
Shun.
Sviđa mi se.
Oho, odabrao ga je!
-Sad znamo. -Odabrao ga je?
Mislili smo da će Ryotu, zar ne?
Produbit će svoj odnos.
Itekako.
U POTRAZI ZA DEČKOM
-Molim te, radi sa mnom. -Rado.
GENSEI, FRIZER I ŠMINKER S TAJVANA
Odosmo!
Zabavite se.
Bok!
Iznenadio sam se.
Što je Shun odabrao Daija.
USAK, GO-GO PLESAČ
Pa sad…
Znao sam da će ga odabrati.
Da? Očekivali ste to?
Dai je odabrao Shuna
i Shun je odabrao Daija.
Savršen su par.
Da, ako su obojica
zainteresirana jedan za drugoga,
to je možda istina.
Da.
Pardon.
Keks i malu ledenu kavu, molim.
Može.
Bit će spremno za manje od pet minuta.
Bit ćemo ovdje.
Dat ću im ovo. Gdje su?
Uživajte.
-Hvala. -Hvala.
Shun ništa ne govori.
Samo čeka?
-Da, čini mi se. -Je l' da?
Da vam se netko sviđa, biste li se odvažili
i razgovarali s tom osobom?
Da pokaže interes?
Obično to ne radim.
-Ne? -Ne.
Zbilja?
Zašto?
Ne želim da zna.
Je li vam to kad nešto donijelo?
Nikada.
A ti, Ryota?
Ja? Da me netko zanima?
Ne bih to otvoreno pokazao,
ali htio bih se više družiti s njim.
Ako me netko zanima,
količina vremena koje provodimo zajedno
i količina razgovora možda se same od sebe povećaju.
DNEVNI UTRŽAK: 8950 JENA
-Hvala ti na pomoći. -Molim.
Hvala ti.
Bio sam presretan što si me odabrao.
Ali oklijevao sam.
-Jesi? -Jesam.
Zašto si oklijevao?
Katkad nisam sasvim siguran.
Kako to misliš?
Moj interes za tebe
možda nije stvaran.
Budući da znam da ti se sviđam,
možda umišljam da se i ti meni sviđaš.
Nisam siguran što osjećam.
Iskreno govoreći,
možda bi mi poljubac…
razbistrio situaciju.
U tom slučaju,
ako se poljubimo…
znat ću sviđaš li mi se.
A, tako.
Što je to rekao?
Hajde. Prije negoli Sunce zađe!
Trenutačno nisam siguran.
Pitam se što ću osjećati
nakon još dva tjedna.
Tako stvari stoje.
Veselim se što ću saznati.
Ali anksiozan sam.
Kako bih odagnao tu anksioznost, pokušavam proniknuti u sve to.
Takvo je stanje.
Hoćemo li poći?
Može.
Idemo.
Ustani.
-Što je? -Daj mi ruku.
Što je?
Poljubimo se.
-Ne. -Zašto?
Ne želim.
Ne sada.
Kad se budem osjećao…
ugodno, poljubit ću te.
Ako se sad poljubimo, bit ću još zbunjeniji.
-Zašto ne? -Zašto?
-Sad je idealan trenutak! -Očito nije.
Rekao je da bi ga poljubac zbunio,
ali je i poručio Daiju da ima šanse.
Shun je takav manipulator!
On je tip osobe na koju se navučeš.
Da, lako postaneš ovisan.
-Shun je vrlo kompliciran. -Napeto je.
Ovo je sjajno.
Zbilja je sjajno.
Obojica su tipovi koji te lako upecaju.
Jedino je bitno tko ima bolju udicu.
Istina.
Da, obojica izazivaju ovisnost.
Već ih vidim kako se za nekoliko dana žvale.
Tako je!
Napetost među njima bit će sve veća i veća…
-I cmok! -Dok se ne zažvale!
Ne znam baš.
I…
Jesu li ovo tvoje gaće?
Sve su ostale tvoje.
Jako ga voli.
Tako je.
-Mogu li ti prekriti podočnjake? -Da.
Ovdje je crta.
Trebaš krenuti odavde.
Ispod crte?
-Da. -Dobro.
Počni tamnijom bojom.
Nanesi je i razmaži.
Onda pritisni prstima…
Nestao je.
Ta je šminka samo za podočnjake?
Ne trebam je nanositi drugamo?
Ne, imaš predivnu kožu.
Nije ti potrebna.
Pjegice su ti preslatke.
Obrve su ti uredne,
trepavice nevjerojatno duge…
Sviđa mi se široko čelo.
Gensei misli da se Ryota pali na njega,
ali nije li Gensei zagrijaniji za Ryotu?
-Jest. -Čini mi se.
Svi smo išli prodavati kavu.
Da.
Gdje je najbolje?
-Treći je dan bio dobar. -Da.
To je bila dobra lokacija.
U radni smo dan zaradili 10 000 jena.
Da.
To je dobra opcija.
Kazuto i ja išli smo u park udaljen 20 minuta odavde.
-Blizu. -Da.
Bilo je puno obitelji i parova.
-Što? -Ha?
Sada? Nevjerojatno.
Hej!
Ovo je nekakva trajektna luka,
pa je protok ljudi velik.
Ljudi se skupljaju na stajalištima i u trajektnim lukama.
Budemo li kružili onuda…
Uzbudljiv je!
-Samopouzdan. -Možda slijedi oluja.
Mislim da ćemo uspjeti ispuniti financijski plan…
Možda se ne sjetimo svi toga, ali…
U pravi čas!
Što je?
Poznaješ ga?
Da.
Ludilo!
-Zdravo. -Dobro jutro.
Drago mi je.
Od danas stanujem s vama. Ja sam Alan.
Dobro nam došao.
Zovem se Alan.
Radim za inozemnu IT-tvrtku.
ALAN IZ BRAZILA
Podrijetlom sam Brazilac, Talijan i Japanac.
Potječem iz brazilske kulture, ali živim u Japanu.
Prilično sam direktan.
Kad upoznam nekoga tko je moj tip, kažem: „Sviđaš mi se.”
Osjetio sam iskru.
Hoćemo li prati jedan drugoga?
Ne, ne mogu.
Ludilo! Smijem li sjesti?
-Možeš bilo kamo. -Onamo?
-Može u sredinu. -Prijatelj ti je?
Prijatelj mi je.
Ajme, Usak!
Čovječe!
Zagrli me. Zagrlimo se.
Ludilo!
Presretan sam. Želim sve zagrliti.
Čime se bavite?
Drago mi je.
-Drago mi je. -Ja sam Alan.
Taeheon.
-Kako? -Taeheon.
Taeheon?
Drago mi je. Alan.
-Ryota. -O, Ryota!
Ludilo, Dai!
Puno je prošlo.
Gotovo je smiješno.
-Dobro si, drago mi je. -Poznaju se.
-Ludilo! -Kako si?
-Drago mi je. -Također.
Ja sam Shun.
-Ha? -Ja sam Shun.
-Shun? -Da.
-Ja sam Alan. -Drago mi je.
Neobično je ići ovako oko stola i grliti ljude.
Ja sam Alan. Drago mi je.
Ja sam Gensei.
Gensei? Ja sam Alan.
Drago mi je.
Ludilo! Čekajte, jesam li preglasan?
Ma ne. Savršeno je.
U šestoj si brzini.
Ovo je ludilo.
Alane, poznaješ g. Usaka i Daija?
Da. Dai, kako smo se upoznali?
Javio sam ti se na Instagramu jer si mi bio seksi.
Da?
Ja sam se tebi ili ti meni? Ti meni?
Da.
Ali tada si bio s nekim.
Da, da.
Odonda smo u kontaktu, ali nema čudnih prepiski.
„Čudnih prepiski”?
Ne bih rekao da je naš odnos dubok,
ali jesmo „išli do kraja”, kako se kaže.
A, spavali su zajedno.
Jesu.
Znači da su već jedan drugomu bili privlačni.
Naravno.
Usak, nisi fer. Nisi nimalo fer!
Hej, čekaj.
-Nemojte se opeći. -Vruće je.
Nosi to.
-Zamijenimo se. -Dobro.
-Shun. -Što?
Sigurno mu je teško.
-Ti se najbolje uklapaš ovamo. -Nije istina.
-Ne mogu vjerovati da si došao. -Je li sve u redu? Ne smetam vam?
-Pa, ne znam… -Ili, znaš…
Smetaš? Ne.
Ne?
Kad malo razmislite,
ovaj će mjesec biti nezaboravan.
Ovakva se prilika rijetko pruži.
Nevjerojatno je. Baš se zabavljam!
Zabavno je. Trebamo uživati.
Samo trebamo uživati.
Hoće li Alanov dolazak
potaknuti Shuna i Daija na akciju
ili će im sve uništiti?
Ali Shunovi osjećaji prema Daiju bujaju, zar ne?
Shun to najbolje zna.
Ali ne može to prihvatiti.
Shunu sada nije nimalo lako.
Shun se mora ponašati drukčije nego u prijašnjim vezama.
Dosad su se drugi trudili…
-A on je bio pasivan. -Primao je ljubav.
Pitam se hoće li se iskazati.
Puno se toga događa.
Da.
-Živjeli! -Živjeli!
-Juhu!
Dobro miriše.
-Ukusno. -Da.
Kakav je tvoj tip dečka?
Moj tip?
Netko s lijepim licem
i sočnim tijelom.
Jednostavnije rečeno,
volim velike guze.
-To znači… -G. Usak.
-Sak-sak. -I Taeheon.
-Da. -Njegova je velika.
-Malena je. -Nije.
Guza raste ako je zajedno trenirate.
-Mogućnosti su beskrajne. -Peci.
Peci to meso.
Dobro.
Zašto si nam se pridružio?
Dugo mi treba da se upustim u ozbiljnu vezu.
Velika mi je stvar imati dečka.
Ali sad imam 29 godina…
Ne želim prejudicirati što mogu, a što ne.
Mogao bih ovdje doživjeti stvari i osjećaje koje još nisam iskusio.
Zato sam došao.
Bravo! Odlično!
Hvala što si došao.
Zvuk pljeskanja
ovdje zbilja odzvanja.
Puno je toga prošao.
Isprva se činio površnim, ali nakon ovoga…
Postaje puno simpatičniji.
Važno je voljeti sebe.
Ja to ozbiljno vjerujem.
Ali ja se bojim da ne postanem egocentričan.
Primjerice, tijekom pandemije
mnogi su rogoborili protiv vlade,
uključujući moju obitelj.
Ali što možemo bez vlade?
Ne trebamo svaljivati krivnju na druge, nego raditi što možemo
i doći do stupnja da ih ne trebamo.
Izražavati svoj ego ne znači biti sebičan.
Trebamo reći vladi što trebamo
i što zahtijevamo.
Inače se društvo neće promijeniti.
Nije li preteško promijeniti društvo?
Ali potrebno je.
Stajaća se voda usmrdi.
Promjene su nužne.
Voda se pročisti kad teče.
Trenutačno se u društvu cijeni jedino mainstream.
Ali takvo je razmišljanje uvredljivo za mainstream.
Nije uvredljivo.
Ljudi često nisu ni svjesni da su privilegirani.
Ti to možda misliš,
ali iz medija vidim da mainstream postaje
obzirniji prema LGBTQ-zajednici.
Ne, ja se ne slažem.
-To je tvoje stajalište, Dai. -Da.
Što je tvoje uvjerenje jače, što ga se čvršće držiš i živiš u skladu s njime,
što ga strastvenije njeguješ,
lakše ga širiš oko sebe.
Kao i ljubav.
Ja to iskreno vjerujem.
Kad se ujutro probudim,
doživljavam sebe
kao osobu koja može utjecati na svijet oko sebe.
I odlučujem vjerovati da je svijet u kojem živim pun ljubavi.
Zapravo je vrlo jednostavno.
I meso je gotovo u pravi čas!
Super!
-Gdje su štapići? -Jedimo.
Trebao sam staviti ružmarin.
-Nemamo ga. -Imamo.
Ha? Ružmarin?
Možda malo origana.
Trebali smo staviti ružmarin.
Da, to zvuči dobro.
-Što je Daiju? -Bilo je…
Što se Daija tiče…
Možda se uzrujao.
Dodajte mi tanjur. Poslužit ću vam meso.
Baš je sočno!
Odlično je!
-Dobro? -Da, dobro je.
Daj pet!
-Je li dobro? -Hvala.
-Još ću jedno pivo. -Idem u zahod.
-Lijepo, Shune. -Jako dobro.
Vrlo lijepo. Ovo je važno.
Dai će biti sretan.
Dai.
Shune?
Htio sam te vidjeti.
Morao sam se malo smiriti.
To se događa.
Dugo poznajem Alana.
Uvijek nastoji sve okrenuti na pozitivu.
Alan?
Mislim da život nije tako jednostavan.
Koga briga je li kompliciran?
Bitno je da si ozbiljan.
Da.
Znam.
„Kako možeš išta znati kad nikad nisi imao problema?”
Ljudi to misle za mene.
Kad ovako sjediš i smireno me slušaš,
poželim te bolje upoznati.
Ne znam kako si postao ovakav kakav si sada,
ali sigurno postoje neki razlozi, inače ti ne bi bio ti.
Drukčiji si od svih koje sam dosad upoznao.
Očito si doživio nešto važno i teško
i ta su te iskustva prisilila da budeš snažan
i pretvorila te u ovakvu osobu.
Nadam se da ću jednom upoznati taj dio tebe.
Ako zbilja želiš slušati o tome…
mogao bih ti pričati.
Kako ne bih želio?
O mom odrastanju?
Da.
Od samog rođenja
nemam roditelje.
Najvjerojatnije su me ostavili kao bebu.
U sirotištu.
Ondje su me ostavili.
-Zbilja? -Da.
Pa, nisam siguran, jer se ne sjećam.
I…
Živio sam u domu do 18. godine.
U sirotištu?
Da, u takvoj ustanovi.
Čak sam i ondje…
svašta proživio.
Vjerujem.
Ne znam što je „obitelj”.
Ni obiteljska ljubav.
Nisam imao uobičajen život.
Odrastao sam ne usvojivši „zdrav razum”.
I…
Pa, nakon što se puno toga dogodilo…
na kraju sam došao sâm u Tokio.
U proteklih pet godina, koliko sam u Tokiju…
osjećam se
slobodno.
Kužiš?
Ne mogu ni zamisliti.
Svirat ću…
da te smirim.
Dobro.
Dobro…
Moje sviranje
smiruje.
Drag si. Improviziraš?
Hoćemo se pridružiti drugima?
Zašto ne?
Jesi li se smirio?
-Jesam, zahvaljujući tebi. -Dobro je.
Hvala ti.
Prije si rekao da su ti neki bliski ljudi
preminuli.
Možeš li mi reći tko?
Tata i djed.
I mislio sam da je tata. I djed, znači.
-Shvaćam. -Pa…
Tata mi se naglo razbolio.
Kad više nije mogao izdržati, otišao je u bolnicu
i rekli su da su mu ostala tri mjeseca.
Imao je rak želuca.
Umro je u manje od mjesec dana.
Bože sveti!
Na kraju je bio u nesvijesti. Nije mogao misliti.
Ali na samrti mi je rekao: „Divim ti se.”
Bio sam…
O, sigurno ti je bilo teško.
-Trebaš li ih? -Da.
Još nije prošlo ni godinu dana.
Nisam baš razgovarao s tatom otkad sam počeo raditi.
Bio sam prilično samostalan.
Rano sam počeo raditi i nisam mogao često ići kući.
Da budem iskren, nisam govorio roditeljima što radim.
Ali ipak su me podupirali.
Posljednje mi je rekao:
„Divim ti se”.
Nikad ne znaš što će se u životu dogoditi.
Želim živjeti u sadašnjem trenutku.
Da poslije ne bih žalio.
Sretan sam što sam vas sve upoznao.
A onda mi je i djed umro.
Pomislio sam da je ovo možda prilika koju mi je tata dao.
Da.
I ja tako mislim.
Pa…
Zahvalan sam tati.
Svi su došli ovamo sa svojim životnim pričama i iskustvima.
Kad vidimo tu stranu…
Znate?
Istina.
U početku je teško otvoriti se, osobito što se tiče slabosti ili intimnih stvari.
Ali kako se zbližavaju i postaju prijatelji,
počinju vjerovati jedni drugima i mogu se povjeriti.
Kad Gensei ili Shun pokažu stranu koju još nismo vidjeli,
shvatimo da i ostali,
Usak, Kazuto i Taeheon, također imaju takvu stranu.
-Svi imaju svoja iskustva. -Naravno.
Zasad je ovo pomoglo Shunu i Daiju
da se emocionalno zbliže.
Činilo se da su jednostavno prirodni.
Ona scena sa sviranjem.
-Nježan trenutak. -Vrlo lijep!
Bilo je prekrasno, zar ne?
Kao u filmu.
Da, kao na filmskom plakatu.
Čak je bilo mjesta za naslov.
-Svjetlo u pozadini… -Kao Wong Kar-wai.
Dai mu je baš lijepo pristupio.
Pitao je Shuna zašto je takav kakav je.
Svidio mi se pristup.
A Shun je rekao: „Znam.”
-Bilo je lijepo. -Štošta se dogodilo.
Jače su se povezali.
-Da, jako. -Vrlo jako.
Nije li neugodno pozajmljivati od prijatelja?
-Ja ne bih mogao. -Kad je novac u igri…
Ne od prijatelja.
Je li ovo kondenzacija? Jako je vlažno.
Ali kad vidiš kako je očajan…
-Zvoni. -Poruka!
Nešto je zazvonilo.
Što?
-„Obavijest za vas.” -Hoćeš ovo?
-Želim kruh. -Dobro.
Što je?
-Što? -Reci.
„Sutra će dvojica od vas ići na privatni spoj.”
Bože sveti!
To je poruka?
Tako će to ići?
-Super! -Neočekivano.
-Iz vedra neba? Bože! -Dobro.
„Napišite na papir ime osobe s kojom želite ići.”
-Ludilo! -Svi možemo napisati?
-Vjerojatno. -Ajme!
Što je?
-A htio sam otići u Disneyland. -Slušajte.
„Možete ići na spoj samo ako obojica to želite.”
Možda napišem svoje ime.
Svoje?
„Ujutro ćemo objaviti rezultate.”
-Sviđa li ti se ovo? -Jako!
Ovo je nenadano.
Ali jako je uzbudljivo.
Napokon će pokazati što osjećaju.
Možda bude obostrano.
Nakon povjeravanja sve drukčije doživljavaju.
Da.
Dai i Shun su sigurna stvar.
-Dai i Shun, da. -Ne bude li to obostrano, šokirat ću se.
Ma to jedino ima smisla.
Nadam se da će završiti skupa.
„Sutra će dvojica od vas ići na privatni spoj.”
Bože sveti!
„Napišite na papir ime osobe s kojom želite ići.
Možete ići na spoj samo ako obojica to želite.”
Molim vas, pročitajte.
Dobro.
-„Dobro jutro.” -Dobro jutro.
„Objavit ćemo parove koji mogu ići na privatni spoj.”
Sve je to iznenada.
Ajme.
-Ne želim ja to reći. -Kužim vas.
Nervozan sam.
Prvi su par…
Shun…
Dobro.
Boli me trbuh.
Shun zna s kim ide, zar ne?
Da.
-Sretnik! -Tako je, znaš.
Shunov je partner…
-Tko? -Dai.
Sva sreća!
PRVI PAR
Laknulo mi je.
Čestitam!
O, da. To je bilo očito, dakako.
Usak je napravio dugu stanku.
To!
Očekivano.
Znao sam da će Shun odabrati Daija.
Osjetio sam da se Shunu sviđa Dai.
Ili se možda zaljubljuje u njega.
Rekli ste „prvi par”. Znači da postoji i drugi?
Dobro, kliknut ću.
Zanima me drugi par.
Odabrao sam Ryotu jer bih htio razgovarati s njim.
Ja sam napisao Usakovo ime.
Zato što mi je zanimljiv.
Kad sam ga vidio kako jede sladoled, baš mi je bio sladak.
„To je sve.”
To je sve?
Tako piše?
Tako piše.
Pogrešno sam shvatio?
Je li moguće da mu se zapravo ne sviđam?
Ili nije?
Zar sam sve umislio?
To se dogodilo?
Gensei je napisao Ryotino ime,
ali se jako iznenadio.
„Ako nije napisao moje ime, jesam li sve pogrešno shvatio?”
To se dogodilo.
Pitam se što će sada.
Hoće li odustati?
Ili će shvatiti da mu se Ryota zbilja sviđa?
Pitam se.
-Uživajte. -Pozdravljamo se?
-Da. Uživajte. -Vidimo se.
Zabavite se.
Baš lijepo.
Sigurno su uzbuđeni. I nama je uzbudljivo.
Slatki su.
Drago mi je što si htio ići na spoj sa mnom.
Pa, nemam drugih opcija.
Hej, mogao si samo reći: „Htio sam ići s tobom.”
KINESKI RESTORAN
Dobar tek.
Sinoć sam u kadi razmišljao o nečemu.
O tome kako ne znaš baš
pokazati što osjećaš.
-Znaš? -Je li?
U početku mi se tako činilo.
Tada me nisi zanimao.
Da, možda zbilja nisi bio zainteresiran.
Nisi uopće reagirao na mene.
Drago mi je što sam umišljao da ti se sviđam.
Bio sam prilično napastan.
Je li te već netko ovako progonio?
Jest,
ali nisam bio zainteresiran, pa sam ga odbio.
Što se može.
Da.
Ne volim baš biti lovina.
Dok ne počnemo hodati, nije bitno jesam li ja na desetki, a on na nuli.
-Dobro. -Kužiš?
-Što se tiče osjećaja. -Da, kužim.
A kad hodamo, treba biti 50 : 50.
Sad je obratno?
Ti si trenutačno na…
osmici.
Zašto to kažeš? Svašta si umišljaš!
Ne znaš jesam li na osmici ili na dvojci.
Ali pokazuješ osjećaje više nego ja.
-Istina. -Da.
Nisam navikao na to.
Ne leži mi ovo.
-Lijepo se nadopunjavaju. -Da, lijep spoj!
Dai ga može više zafrkavati.
Da, grade dobar odnos.
Dugo nisam bio u akvariju.
Pitam se što ova sad radi.
Nikad nisam vidio ovakvu ribu.
-Skriva se. -Nevjerojatno.
Gle! Morski psi.
Ajme!
Golem je.
Ovakav je akvarij fora za spoj, zar ne?
-Baš je zabavan! -Za njihov odnos.
Gledaju jedan drugoga u staklu.
Da, kužim.
Kako slatko!
Pitam se plivaju li snažno.
O, plivaju!
Preslatki su!
Dolaze! Preslatko!
Igraju se.
Što? Je li onaj živ? Presladak je.
Nije li sladak?
Pitam se je li sit.
Da, sladak je.
Vidi ih.
Dolazi ovamo!
Slatko.
Preslatki su!
Želim ih fotkati.
Je li dobro? Mljac?
Mljac?
Presladak je.
Napisao si moje ime na papir,
ubacio ga u staklenku i sad smo ovdje.
To mi puno znači.
Ako i nakon ovoga budeš osjećao isto prema meni,
to ne mora biti očito,
ali usrećio bi me kad bi iskreno govorio što osjećaš.
Kao danas.
Bio sam presretan.
Dobro.
Naravno. To je prirodno.
Naravno da bi me to usrećilo.
Srce mi je sada puno.
-Zbilja? -Da.
Sretan sam.
Jako mi puno značiš.
Hvala.
„Hvala”?
To je sve?
Što je? Što sad radiš?
Razmišljam.
Da?
O čemu?
-Znaš što? -Da?
Ma ništa.
-Reci mi. -Neću.
Rekao si: „Znaš što?”
Što je?
Vidio sam neke njegove loše strane.
To mi je bio hladan tuš.
Molim?!
-Što? -Zašto?
-Kad se to dogodilo? -Kada?
Shune!
Što te muči?
Pokažite mi idućih deset minuta!
-Je l' da! -Ozbiljno.
Prijevod titlova: Vojmir Špoljarić