"Shun skal jobbe i dag."
KUNSTNER
UNIVERSITETSSTUDENT
De gjør meg bekymret.
Sånne bilder.
MODELL OG KAFÉSJEF
Det er Shun.
Jeg liker ham.
Å.
Han valgte ham.
-Da vet vi det. -Valgte han ham?
Vi trodde det ville bli Ryota.
De vil knytte dypere bånd.
Uten tvil.
-Jeg ber deg. -Jeg blir gjerne med.
FRA TAIWAN HÅR- OG SMINKEARTIST
Da drar vi.
-Kos dere. -Ha det!
Jeg ble overrasket i dag.
Over at Shun valgte Dai.
GO-GO-DANSER
-Jeg tenkte han ville velge ham. -Ja.
Trodde dere det?
Dai valgte Shun, og Shun valgte Dai.
De passer perfekt sammen.
Ja, om begge to
er interessert i hverandre,
så kan det stemme.
Ja.
SHUN OG DAI
Unnskyld meg.
En småkake og en iskaffe, takk.
Greit.
De burde være klar om mindre enn fem minutter.
Vi venter der.
Jeg gir det til dem. Hvor er de?
Vel bekomme.
-Takk. -Takk.
Shun sier ingenting.
Venter han bare?
-Jeg tror det. -Ikke sant?
Om du er interessert i noen, burde du være mer frempå
og snakke med personen da?
Vise interesse?
Jeg pleier ikke å gjøre det.
-Ikke? -Nei.
Mener du det?
Hvorfor ikke?
Jeg vil ikke at de skal vite det.
Og har det gått bra?
Aldri.
Hva med deg, Ryota?
-Om jeg liker noen? -Ja.
Jeg viser ikke at jeg er interessert,
men jeg vil tilbringe mer tid med dem.
Om jeg liker noen,
så vil vi tilbringe mer tid sammen…
…og prate mer sammen.
DAGENS SALG 8 950 YEN
-Takk for i dag. -Ja.
Takk.
Jeg ble så glad for at du valgte meg i dag.
Jeg nølte litt.
-Gjorde du? -Ja.
Hvorfor det?
Noen ganger er jeg ikke sikker.
Hvorfor ikke?
Den følelsen av at jeg liker deg
er kanskje ikke ekte.
Det kan være fordi jeg vet at du liker meg,
og så har jeg inntrykk av at jeg liker deg også.
Jeg er ikke sikker på hva jeg føler.
Helt ærlig
så tror jeg at om vi kysser…
…så kan det klarne opp i ting.
I dette tilfellet,
om vi kysser…
…så vet jeg om jeg liker deg.
Jeg skjønner.
Hva sa han?
Gjør det. Før solen går ned!
Akkurat nå er jeg ikke sikker.
Om to uker
så vet jeg ikke hva jeg vil føle.
Der er jeg nå.
Jeg ser frem til å finne det ut,
men jeg er nervøs.
For å kvitte meg med den angsten så prøver jeg å tenke kritisk.
Det er der jeg er nå.
Skal vi gå?
Ok.
Kom.
Reis deg.
Hva?
-Hva? -Gi meg hånda di.
Hva?
-Hva? -Kyss meg.
-Nei. -Hvorfor ikke?
Jeg vil ikke.
Ikke nå.
Når jeg føler meg…
…komfortabel, så skal jeg kysse deg.
Om vi kysser nå, så blir jeg enda mer forvirret.
-Hvorfor ikke? -Hvorfor?
-Det passer perfekt nå! -Kanskje ikke.
Han sa et kyss ville forvirre ham nå,
men nå føler Dai at han ikke er helt sjanseløs.
Shun er så lur…
Han får deg på kroken.
Det er lett å bli avhengig.
-Shun er komplisert. -Det er fascinerende.
Herlig.
Kjempebra.
Begge er typen som får deg på kroken.
Spørsmålet er hvem som har den sterkeste kroken.
Sant.
Begge er avhengighetsskapende.
Jeg tror de vil kline i løpet av noen dager.
Ja, riktig.
Spenningen mellom dem vil bare bli sterkere og sterkere…
-Og smask! -…helt til de smasker!
Jeg vet nå ikke det.
Og…
Er det undertøyet ditt?
Resten er ditt.
Han liker ham godt.
Han gjør jo det.
-Kan jeg sminke ringene under øynene? -Ja.
Det er en linje her, sant?
-Du burde begynne her. -Under linja?
-Ja. -Skjønner.
Begynn med en mørkere farge,
ta den på og spre den ut.
Så presser du med fingrene…
Hva? Det forsvant.
Er denne sminken bare til ringer under øynene?
Ikke noe rundt?
Nei, du har kjempefin hud.
Du trenger ikke det.
Og du har nydelige fregner.
Øyenbrynene dine er fine.
Øyenvippene dine er utrolig lange.
Jeg liker bredden av panna di.
Gensei tror Ryota liker ham,
men liker ikke Gensei ham enda mer?
-Jo. -Jeg tror det.
Alle har fått sjansen til å selge.
Ja.
Hvor var best?
-Dag tre gikk bra. -Ja.
Det var et bra sted.
Vi kunne solgt for 10 000 yen der.
Ja.
Det er en mulighet.
Kazuto og jeg dro til en park 20 minutter unna.
-Det er nært. -Ja.
Det var mange familier og par.
-Hva? -Hæ?
Nå? Utrolig.
Hei, hei, hei!
Dette er en slags fergeterminal,
så det kommer mange folk.
Folk samles på veistasjoner og fergeterminaler,
så om vi kjører rundt en stasjon…
Han er god!
-Selvsikker. -Kanskje en storm er på vei.
Jeg tror vi kan nå profittmarginen…
Kanskje ikke alle husker det, men…
God timing.
Hva?
Noen du kjenner?
Ja.
Dette er vilt.
-Hallo. -God morgen.
Hyggelig.
Jeg heter Alan. Jeg skal bo med dere fra og med i dag.
Godt å ha deg med oss.
Jeg heter Alan.
Jeg jobber for et IT-firma i utlandet.
FRA BRASIL
Jeg er brasiliansk, italiensk og kvart japansk.
Jeg føler meg kulturelt brasiliansk, men jeg bor i Japan.
Jeg er ganske selvsikker.
Når jeg møter noen som er min type, så sier jeg bare at jeg liker dem.
Jeg kjente en gnist. Skal vi vaske hverandre?
Nei, jeg kan ikke.
Sprøtt. Får jeg sette meg?
-Sitt hvor du vil. -Der?
-Gå i midten. -Er han en venn?
En venn av meg.
Jøss, Usak!
Fy søren.
Gi meg en klem.
Dette er sinnssykt.
Jeg er så glad. Jeg vil klemme alle.
Hva drev dere med?
Hyggelig.
-Hyggelig. -Alan.
Taeheon.
-Hva? -Taeheon.
Taeheon?
Hyggelig. Alan.
-Ryota. -Å, Ryota.
Ville greier, Dai.
Lenge siden.
Dette er litt morsomt.
-Godt du har det bra. -De kjenner hverandre.
-Sprøtt. -Går det bra?
-Hyggelig. -Hyggelig.
Shun.
-Hva? -Shun.
-Shun? -Ja.
-Alan. -Hyggelig.
Uvanlig å gå rundt bordet og klemme alle sånn.
Alan. Hyggelig å treffe deg.
Gensei.
-Gensei? -Alan.
Hyggelig.
Sprøtt. Var jeg litt for voldsom nå?
Nei da. Det var perfekt.
Full guffe.
Det er for vilt.
Alan, kjenner du Usak og Dai?
Ja. Dai, hvordan møttes vi?
Jeg sendte deg en melding på Instagram fordi du var heit.
Å ja?
Meg først eller deg? Deg?
Ja.
Men du var sammen med noen da.
Sant, det.
Vi har hatt kontakt siden, uten noen rare utvekslinger.
"Rare utvekslinger"?
Jeg ville ikke kalt vennskapet vårt dypt,
men vi gikk "hele veien".
Så de lå sammen.
Ja.
Det betyr at de var tiltrukket til hverandre.
Selvsagt.
Usak, det er urettferdig. Så urettferdig!
Vent, da.
-Ikke brenn dere. -Det er varmt.
Hold ut.
-La oss bytte side. -Ja.
-Shun. -Hva?
Han sliter litt.
-Du passer så bra inn her. -Det er ikke sant.
Vilt at du nettopp kom.
Går det bra? Jeg plager dere ikke?
-Jeg vet ikke… -Eller…
-Plager? Nei. -Ikke?
Når man tenker over det,
så blir den neste måneden minneverdig.
Man får ikke slike sjanser ofte.
Det er utrolig. Jeg har det så gøy.
Det er så moro. Vi burde nyte det.
Vi burde bare nyte det.
Vil Alans ankomst
oppmuntre Shun og Dai
eller drive dem fra hverandre?
Men Shuns følelser for Dai blomstrer ikke akkurat.
Shun vet det bedre enn noen.
Men han kan ikke godta det heller.
Det må være vanskelig for Shun nå.
Shun må gjøre ting annerledes enn i tidligere forhold.
Frem til nå har andre prøvd…
-Han var passiv. -Han mottok kjærlighet.
Jeg lurer på om han kan ta skrittet.
Det er så mye på gang.
Ja.
-Skål! -Skål!
-Juhu!
Det lukter godt.
-Nydelig. -Ja.
Hva er din type?
Min type?
Noen med et vennlig ansikt
og en solid kropp, tror jeg.
Helt enkelt så liker jeg store rumper.
-Det betyr… -Usak.
-Sak-sak. -Og Taeheon.
Ja, Taeheon også.
-Min er liten. -Nei.
Rumper blir større om du jobber hardt sammen.
-Mulighetene er uendelige. -Grill, takk.
-Grill kjøttet, er du grei. -Greit.
Hvorfor ble du med oss?
Det tar meg lang tid å komme inn i seriøse forhold.
Å ha kjæreste er stort for meg.
Men jeg er 29 år nå.
Jeg vil ikke forhåndsdømme hva jeg kan eller ikke kan gjøre.
Jeg tenkte jeg kunne oppleve ting og følelser jeg aldri har opplevd før.
Derfor ble jeg med.
Bravo! Fantastisk!
Takk for at du kom.
Lyden av applaus
gir gjenklang her.
Han har gjennomgått mye.
Han virket overfladisk, så det han sier nå…
Han blir mye mer likendes.
Det er viktig å elske seg selv.
Jeg mener det virkelig.
Men jeg er redd for å bli altfor selvsentrert også.
Under COVID-19-pandemien
tror jeg mange klagde på regjeringen,
inkludert familien min.
Men hva kan vi gjøre uten en regjering?
Man burde ikke klandre andre og gjøre det man kan i stedet,
og komme til et punkt der du ikke trenger dem.
Å uttrykke egoet ditt er ikke egoistisk.
"Det er det vi trenger. Det er det vi ber om."
Samfunnet endrer seg ikke om vi ikke sier noe.
-Er det ikke for vanskelig å endre? -Men det burde endres.
Stillestående vann mugner.
Endring er nødvendig.
Vannstrømmen holder vannet rent.
Samfunnet i dag gagner allmennheten.
Men å tenke sånn er respektløst overfor allmennheten.
Det er ikke respektløst.
Når du gagner av noe, så vet du ikke at du er priviligert.
Du tror kanskje det,
men gjennom media så ser jeg at allmennheten
holder på å bli mer hensynsfull overfor LHBTQ-folk i disse dager.
Nei, jeg tror ikke at…
-Det er det du mener, Dai. -Ja.
Jo sterkere din tro og ditt grep om den er
og jo mer du setter pris på det som er viktig for deg,
jo mer smitter det over. Som med kjærlighet.
Det jeg faktisk tror…
Når jeg står opp hver dag, så ser jeg meg selv som
en som kan påvirke den verden jeg vandrer i den dagen.
Jeg velger å tro at verden vi lever i er full av kjærlighet.
Det er ganske enkelt, faktisk.
Og… kjøttet ble akkurat ferdig!
Bra!
-Hvor er spisepinnene? -La oss spise.
Jeg burde hatt i rosmarin.
-Vi har ikke noe. -Jo.
Rosmarin?
Kanskje litt oregano.
-Skulle ønske vi hadde i rosmarin. -Det høres godt ut.
-Hva skjedde, Dai? -Ja…
Fra Dais ståsted…
Han er opprørt.
Gi meg tallerkenene deres. Jeg skal servere.
Så saftig.
Det er nydelig.
-Er det godt? -Ja.
High five!
-Er det godt? -Takk.
-En øl til, takk. -Jeg går på badet.
-Bra, Shun. -Veldig bra.
Veldig bra. Dette er viktig.
Dai blir glad.
Dai.
-Shun? -Hmm?
Jeg ville snakke med deg.
Jeg måtte roe meg ned litt.
Ting skjer, sant?
Jeg har kjent Alan en stund.
Han oppsummerer alltid alt så bra.
Gjør han?
Jeg synes ikke livet er så rett frem.
Hvem bryr seg om det?
Det er greit så lenge du er oppriktig.
Ja.
Jeg vet.
"Hvordan kan du vite noe om du ikke har opplevd noe vanskelig?"
Folk tenker det om meg.
Når du sitter i ro og hører på meg,
får jeg lyst til å bli bedre kjent med deg.
Jeg vet ikke hva som gjorde deg til den du er i dag,
men det må være grunner, ellers ville du ikke vært deg.
Du er annerledes enn noen jeg har møtt før.
Du må ha opplevd noe ganske alvorlig og tungt,
og de gangene du må ha tvunget deg selv til å være sterk
gjorde deg til den du er i dag.
Jeg håper jeg får høre om den delen av deg en dag.
Om du virkelig vil høre om det…
…så kan jeg si det.
Selvfølgelig vil jeg det.
-Oppveksten min? -Ja.
Siden jeg ble født
har jeg vært foreldreløs.
Mest sannsynlig
ble jeg forlatt som baby.
På et barnehjem for spedbarn.
Der ble jeg forlatt.
-Ble du? -Ja.
Jeg er ikke sikker, for jeg husker det ikke.
Og…
Jeg bodde på et barnehjem til jeg var 18 år.
Barnehjem?
Ja, den typen sted.
Selv der…
…så gjennomgikk jeg mye.
Kan jeg tenke meg.
Jeg vet ikke hva "familie" betyr.
Eller hva familiekjærlighet er.
Jeg hadde ikke et normalt liv.
Jeg vokste opp uten å lære hva sunn fornuft er.
Og…
Vel,
så skjedde det en del…
…og så flyttet jeg til Tokyo alene.
De siste fem årene jeg har bodd her i Tokyo…
…har jeg vært…
…fri.
Skjønner du?
Jeg kan ikke forestille meg det engang.
Jeg skal spille…
-…for å få deg til å slappe av. -Skjønner.
Så…
Det er beroligende…
…når jeg spiller.
Du er søt. Lager du en låt nå?
-Skal vi gå tilbake til de andre? -La oss det.
Ble du roligere?
-Jeg er rolig nå, takket være deg. -Så bra.
-Takk. -Ja.
I sted så sa du at noen viktige folk i livet ditt
hadde gått bort.
Kan du si hvem de var?
Pappa og bestefar.
Jeg tenkte det var din far. Og bestefar.
-Skjønner. -Vel…
Pappa ble plutselig syk.
Da han ikke orket mer, dro han på sykehus
og fikk vite at han bare hadde tre måneder igjen.
Det var magekreft.
Pappa rakk ikke å leve i en måned etter diagnosen.
Herregud.
Mot slutten var han bevisstløs og kunne ikke tenke.
Men til slutt så sa han til meg at han beundret meg.
Jeg…
Det må ha vært vanskelig for deg.
-Trenger du dette? -Ja.
Det har ikke gått et år ennå.
Jeg hadde ikke pratet med pappa siden jeg begynte å jobbe.
Jeg var ganske uavhengig.
Jeg begynte å jobbe som ung
og dro ikke hjem så ofte.
For å være ærlig så sa jeg ikke til foreldrene mine hva jeg drev med.
Men de støttet meg fortsatt bak kulissene.
Han siste ord var:
"Jeg beundrer deg…"
Du vet aldri hva som vil skje i livet.
Jeg vil verdsette nuet.
Så jeg ikke angrer på noe.
Jeg er glad jeg fikk møte dere.
Og så døde bestefaren min også.
Jeg tenkte dette kunne være en sjanse som pappa ga meg.
Ja.
Jeg tror også det.
Så… Jeg er takknemlig for faren min.
Alle kom med sine historier og erfaringer.
-Når vi ser den siden av dem… -Ikke sant?
Sant.
Det er vanskelig å åpne seg i starten,
spesielt om sine svakheter.
Men etter hvert som man blir venner og får følelser for hverandre,
så blir man trygg nok til å åpne seg for hverandre.
Når en side av Gensei eller Shun vi ikke kjente kommer ut,
så skjønner vi at de andre,
som Usak, Kazuto og Taeheon, også har de sidene.
-Alle har sine erfaringer. -Klart.
Dette hjalp Shun og Dai
å knytte følelsesmessige bånd.
Det føltes som at de var seg selv.
Den scenen med pianoet.
-Det var sårt. -Det var så fint!
Det var vakkert, ikke sant?
Det var som en film.
Ja, som en filmplakat.
Det var til og med plass til en tittel.
-God beslysning. -Wong Kar-wai-stil.
Var det ikke fint da Dai kom bort til ham?
Da han ba Shun om å fortelle hvorfor han er som han er.
Jeg likte det.
Shun sa også: "Jeg vet det."
-Det var fint. -Mye skjedde.
Båndet deres er sterkere.
-Veldig sterkt. -Ja.
Er det ikke ubehagelig å låne penger av venner?
-Jeg klarer det ikke. -Med penger…
Ikke med venner.
Er det kondens?
Det er så vått.
Du ser desperasjonen deres…
-Det plinget. -Melding.
Det kom en lyd.
Hva?
-"Dette er en melding." -Vil du ha?
-Jeg vil ha brød. -Ok.
Hva?
Hva er det?
-Hva? -Si det.
"I morgen skal to av dere på en privat date."
Herregud!
Var det meldingen?
Er det sånn det er?
-Kult! -Det var uventet.
-Helt plutselig? Herregud! -Ok.
"Skriv navnet på personen som du vil gå ut med på papir."
-Vilt. -Kan alle skrive?
-Tror det. -Wow!
Hva?
-Jeg ville til Disneyland. -Hør da.
"Dere kan bare gå på date om dere føler det samme for hverandre."
-Kanskje jeg skriver mitt eget navn. -Ditt navn?
"Kunngjøringen skjer i morgen tidlig."
-Liker du det? -Jeg elsker det.
Det var altfor plutselig.
Men det er spennende.
De skal endelig avsløre hva de føler.
Kan være gjensidig.
Når de har åpnet seg, ser de annerledes på det.
Sant.
Dai og Shun er vel i boks?
Dai og Shun, ja.
Hvis ikke, får jeg sjokk.
Det ville ikke gitt mening.
Jeg håper de blir sammen.
"I morgen skal to av dere på en privat date."
Herregud.
"Skriv navnet på personen du vil gå ut med på papir.
Dere kan bare gå på date om dere føler det samme for hverandre."
-Les det, Usak. -Greit.
-"God morgen." -God morgen.
"Vi skal kunngjøre parene som kan dra på en privat date."
Det kom så brått på.
Wow.
-Jeg vil ikke gjøre dette. -Enig.
Jeg er så nervøs.
Første paret er…
Shun.
Ok. Jeg har vondt i magen.
-Shun vet hvem det er, sant? -Ja.
-Heldiggris! -Du vet det, ja.
Shuns partner må være…
-Hvem? -Dai.
Takk og lov!
FØRSTE PAR SHUN OG DAI
Jeg er lettet.
Gratulerer!
Å ja. Selvfølgelig.
Usak tok en lang pause.
Hurra.
Det var forventet.
Jeg visste Shun ville skrive Dai.
Jeg hadde på følelsen av at Shun liker Dai.
Eller kanskje han faller for ham.
Du sa "første par". Betyr det at det er flere par?
Jeg trykker.
Jeg lurer på det andre paret.
Jeg valgte Ryota fordi jeg har hatt lyst til å prate med ham hele tiden.
Jeg skrev Usak.
Jeg synes han er så usedvanlig.
Jeg syntes han var så søt da han spiste is.
"Det er alt."
-Er det alt? -Står det det?
Det står det.
Misforsto jeg?
Er det mulig at han ikke var interessert i meg overhodet?
Eller ikke?
Var det bare i hodet mitt?
Var det det?
Gensei skrev Ryota,
men han ble forbauset.
"Om han ikke skrev meg, misforsto jeg da?"
Nettopp.
Jeg lurer på hva han vil gjøre. Gir han opp?
Eller vil han forstå at han faktisk liker Ryota?
Det kan man lure på.
-Kos dere. -Ha det?
-Kos dere. -Vi ses.
Kos dere.
Så fint.
De må være spent. Det er spennende for oss også.
De er søte.
Det er så fint at du ville dra på date med meg.
Jeg har ikke andre alternativer.
Du kunne bare sagt: "Jeg ville gå ut med deg."
YOKOHAMA CHINATOWN
La oss spise.
Jeg tenkte på dette i badekaret i går.
Jeg tenkte på at du ikke er god
til å vise følelser.
-Sant? -Ikke?
Jeg tenkte det først.
Jeg likte deg ikke da.
Kanskje du ikke var interessert i meg da.
Jeg fikk ingen reaksjon fra deg.
Jeg er glad jeg tok feil.
Jeg var ganske aggressiv.
Har du blitt jaget sånn før?
Ja,
men jeg var ikke interessert, så jeg droppet dem.
Hva kan man gjøre?
Jepp.
Jeg liker ikke å bli jaget.
Før jeg blir sammen med noen er det likegyldig om en liker den andre mer.
-Ok. -Forstår du?
-Følelser, mener jeg. -Jeg skjønner.
Så burde det være 50/50 når vi er sammen.
Har det endret seg nå?
Akkurat nå ligger du på…
…rundt åtte.
Hvorfor antar du det?
Du vet ikke om jeg er på åtte eller to.
Men du uttrykker følelser mer enn meg.
-Det er sant. -Ja.
Jeg er ikke vant til det.
Jeg er ikke flink til det.
-De balanserer hverandre ut. -Ja, fin date.
Dai kan spøke mer med ham.
Ja, de bygger opp et godt forhold.
Det er en stund siden jeg var på et akvarium.
Jeg lurer på hva denne gjør nå.
Jeg har aldri sett en sånn fisk før.
-Den gjemmer seg. -Så gøy.
-Se! Det er haier. -Wow.
Enormt.
Sånne akvarier er morsomme.
-Så gøy. -Forholdet deres.
Se kikker på hverandre i vindusglasset.
Jeg vet hva du mener.
Så søt! Jeg lurer på om de svømmer hardt.
De svømmer!
De er så fine!
De kommer! Så søte!
De leker sammen.
Hva? Lever den? Den er kjempesøt.
Er den ikke søt?
Jeg lurer på om den har spist.
Ja, søt.
Se på dem.
Den rører på seg.
Søt.
De er supersøte!
Jeg vil ta bilder.
Er det godt? Nam?
Nam?
Så søt.
Du skrev navnet mitt,
la det i boksen, og nå er vi her.
Det betyr noe for meg.
Om du fortsatt føler det samme for meg etter dette,
så må det ikke være åpenbart,
men det ville gjort meg glad om du var åpen om følelsene dine.
Som i dag.
Jeg ble så glad.
Jeg skjønner.
Naturligvis.
Selvfølgelig ville det gjort meg glad.
Hjertet mitt er varmt nå.
-Å ja? -Ja.
Jeg er glad.
Du er veldig viktig for meg.
Takk.
"Takk"?
Er det alt?
Hva er det? Hva gjør du nå?
-Jeg tenker. -Gjør du?
På hva da?
-Vet du hva? -Hva?
Vel…
-Si det. -Nei.
Du sa: "Vet du hva?"
Hva?
Jeg så noen negative sider av ham.
Følelsene mine kjølnet litt.
Hva?
-Hva? -Hvorfor?
-Når skjedde det? -Når?
Shun, da!
Hva er problemet?
Få se i ti minutter til, da.
-Ikke sant? -Seriøst.
Tekst: Ekaterina Pliassova