CAMERA VERDE
„Azi va fi tura lui Shun!”
SHUN, 23 DE ANI
DAI, 23 DE ANI, STUDENT
Sunt un motiv de îngrijorare…
Poze ca acelea.
RYOTA, 28 DE ANI
E vorba de Shun.
Pe el îl plac.
Pe el l-a ales.
- Acum știm. - Pe el l-a ales?
Am crezut că-l va alege pe Ryota.
- Se vor apropia. - Categoric!
IUBITUL
- Vino cu mine! - Cu plăcere.
GENSEI, 34 DE ANI
Am plecat.
- Distracție plăcută! - Pa!
Am fost surprins că Shun l-a ales pe Dai.
USAK, 36 DE ANI
- Am crezut că-l va alege pe el. - Da.
Da? Toți v-ați așteptat?
Dai l-a ales pe Shun, iar Shun l-a ales pe Dai.
Sunt perechea perfectă!
Da, dacă amândoi sunt interesați unul de celălalt,
pot fi perechea perfectă.
Da.
Scuză-mă!
Un fursec și o cafea mică cu gheață, vă rog!
Sigur.
Vor fi gata în mai puțin de cinci minute.
Așteptăm acolo.
Le dau eu. Unde sunt?
Poftă bună!
- Mulțumesc! - Mulțumesc!
Shun nu spune nimic.
Doar așteaptă?
- Cred că da. - Nu?
Dacă ai plăcea un băiat, i-ai arăta asta…
și ai vorbi cu el?
Să-i arăți că-l placi?
De obicei, eu n-o fac.
- Nu? - Nu.
Serios?
De ce?
Nu vreau să știe.
Și a mers vreodată?
Niciodată.
Dar tu, Ryota?
- Eu? Dacă plac pe cineva? - Da.
Nu aș arăta că sunt interesat, dar aș vrea să petrec mai mult timp cu el.
Dacă plac pe cineva, timpul pe care-l petrecem împreună…
Vom vorbi din ce în ce mai mult.
VÂNZĂRILE DE AZI: 8.950 DE YENI
- Mulțumesc pentru ajutor. - Mulțumesc și eu.
M-am bucurat mult că m-ai ales.
Am ezitat.
- Da? - Da.
De ce ai ezitat?
Uneori, nu sunt sigur pe mine.
De ce?
Poate că interesul meu față de tine nu e adevărat.
Poate pentru că știu că mă placi,
am senzația că și eu te plac pe tine.
Nu știu ce simt.
Sincer vorbind,
poate un sărut…
ar lămuri ce simt.
Așadar…
dacă ne sărutăm…
o să știu dacă te plac.
Am înțeles.
Ce a spus?
Sărută-l! Înainte să apună soarele!
Dar acum, nu sunt sigur.
Mă întreb ce voi simți…
peste alte două săptămâni.
Așa stau lucrurile acum.
Abia aștept să aflu, dar sunt neliniștit.
Ca să scap de această temere, încerc să judec limpede.
Asta simt acum.
Mergem?
Da.
- Hai să mergem! - Ridică-te!
- Ce e? - Dă-mi mâna.
- Ce? - Hai să ne sărutăm!
- Nu. - De ce?
Nu vreau.
Nu acum.
Când mă voi simți…
confortabil, te voi săruta.
Dacă ne sărutăm acum, voi fi și mai confuz.
- De ce nu? - De ce?
- Acum e momentul! - Se pare că nu e.
A spus că un sărut îl va deruta,
dar l-a făcut pe Dai să creadă că are o șansă.
Shun e viclean.
- Te prinde în mrejele lui. - E greu să nu te atașezi de el.
- Shun e foarte complicat. - Te captivează.
Ce tare!
E foarte tare!
Amândoi sunt genul care te atrag.
Trebuie să vedem cine are forța de atracție mai mare.
Așa e.
Da, amândoi sunt captivanți.
Cred că în câteva zile se vor săruta franțuzește.
Da.
Tensiunea dintre ei va fi din ce în ce mai mare…
Și se vor săruta.
Nu știu ce să spun…
Și…
Ăștia sunt chiloții tăi?
Restul sunt ale tale.
- Îl iubește mult. - Așa e.
- Pot să te dau cu anticearcăn? - Da.
E o linie aici, nu?
- Începe de aici. - De sub linie?
- Da. - Bine.
Încep cu o culoare mai închisă. O aplic și o întind.
Apoi tapotez cu degetele.
A dispărut.
Machiajul ăsta doar îmi îndepărtează punctele negre?
- Nu trebuie peste tot? - Nu, ai o piele frumoasă.
Nu e nevoie. Iar pistruii tăi sunt adorabili.
Ai sprâncene pline.
Și gene incredibil de lungi.
Îmi place lățimea frunții tale.
Gensei crede că Ryota îl place,
dar, de fapt, Gensei îl place mai mult, nu?
- Așa e. - Așa cred.
- Toți am apucat să vindem cafea. - Da.
- Când a fost cel mai bine? - În a treia zi.
A fost cel mai bun loc.
Am fi putut face 10.000 de yeni.
Da.
E o opțiune bună.
Eu am fost cu Kazuto într-un parc, la 20 de minute distanță.
- Aproape. - Da.
Erau multe familii și cupluri.
Ce?
Acum? Nu se poate!
E un fel de terminal de feriboturi,
așa că sunt mulți oameni.
Oamenii se adună în gări și în terminalele de feriboturi.
Deci dacă stăm în jurul unei gări…
Ce cool e!
- Vine unul puternic! - Cred că vine o furtună.
Cred că vom reuși să atingem marja de profit dorită…
Poate nu toți ne amintim, dar…
La fix!
Ce?
Îl cunoști?
Da.
Ce nebunie!
- Bună! - Bună! Mă bucur să vă cunosc!
Numele meu e Alan, iar de azi voi locui cu voi.
Ne bucurăm că ai venit!
Mă cheamă Alan.
Lucrez în străinătate, la o companie IT.
ALAN, 29 DE ANI DIN BRAZILIA
Am origini braziliene, italiene și japoneze.
Mă identific ca fiind brazilian, dar locuiesc în Japonia.
Sunt o persoană hotărâtă.
Dacă plac pe cineva, îi spun lucrul ăsta.
Am simțit o scânteie.
Ne spălăm unul pe altul?
Vrei să ne spălăm?
Nu, nu pot.
Pot să stau jos?
- Stai unde vrei. - Acolo?
- Lasă-l în mijloc. - E un amic?
E prietenul meu.
Usak!
Fir-ar să fie!
Hai să ne îmbrățișăm!
Ce nebunie!
Sunt fericit! Vreau să vă îmbrățișez pe toți!
Ce făceați?
Mă bucur să te cunosc!
- Și eu. - Eu sunt Alan.
Taeheon.
- Cum? - Taeheon.
Bună! Eu sunt Alan.
- Eu sunt Ryota. - Ryota!
- Ce nebunie, Dai! - A trecut ceva timp.
E aproape amuzant.
- Mă bucur că ești bine! - Se cunosc.
Ce nebunie!
- Încântat! - Și tu.
Eu sunt Shun.
- Poftim? - Shun.
- Shun? - Da.
- Eu sunt Alan. - Încântat!
E neobișnuit să îmbrățișezi pe toată lumea.
- Eu sunt Alan. Mă bucur să te cunosc! - Eu sunt Gensei.
- Gensei? - Eu sunt Alan.
Încântat!
Ce nebunie! Stați așa! Sunt prea gălăgios?
- Deloc. E în regulă. - Ești pe viteză maximă.
Ce nebunie!
Alan, îi cunoșteai deja pe Usak și Dai?
Da. Dai, cum ne-am cunoscut?
Ți-am trimis mesaj pe Instagram, fiindcă erai sexy.
Da?
- Tu ai scris primul sau eu? Tu? - Da.
Dar atunci te vedeai cu altcineva.
Da, așa e.
De-atunci am păstrat legătura și nu ne-am trimis mesaje dubioase.
„Mesaje dubioase?”
N-aș spune că avem o relație foarte apropiată,
dar am mers „până la capăt”.
Deci s-au culcat împreună.
Da.
Înseamnă că au fost atrași unul de altul.
Desigur.
Usak, nu e corect. Nu e corect deloc!
Stai!
Vedeți să nu vă ardeți!
Suportă!
- Hai să schimbăm! - Da.
- Shun. - Ce?
Cred că îi e greu!
- Te integrezi mai bine ca oricine. - Nu-i așa.
E incredibil că ai venit!
Nu te deranjează prezența mea?
- Nu cred… - Sau știi tu…
- Te deranjez? - Nu.
Dacă te gândești mai bine, următoarea lună va fi memorabilă.
- Ocazii ca asta se ivesc rar. - E incredibil! Mă distrez de minune.
Ar trebui să ne simțim bine, nu?
Ar trebui să ne bucurăm.
Oare sosirea lui Alan le va da un imbold lui Shun și Dai?
Sau le va sfârși relația?
Dar Shun a început să simtă ceva pentru Dai, nu?
Shun știe asta mai bine decât oricine.
Dar nici el nu poate accepta.
Cred că în interiorul lui Shun se duce o adevărată luptă.
Shun nu trebuie să se poarte ca în fostele lui relații.
Alții au făcut acum primul pas.
- A fost pasiv. - Da, a primit iubire.
Mă întreb dacă poate prelua inițiativa.
- Se întâmplă atât de multe lucruri! - Da.
- Noroc! - Noroc!
Noroc!
Ce miros plăcut!
E delicios!
Care e genul tău?
Genul meu?
Cineva care arată bine,
dar cu un corp musculos.
Pe scurt, îmi plac fundurile mari.
- Asta înseamnă… - Usak.
- Și Taeheon.
Da, și Taeheon.
- Al meu e mic. - Nu.
Fesele cresc dacă lucrați din greu împreună.
Posibilitățile sunt infinite.
Prăjește carnea!
Bine.
De ce ai venit în emisiune?
Îmi ia mult timp să intru într-o relație serioasă.
Pentru mine, e important să am un iubit.
Dar acum am 29 de ani…
Nu vreau să am prejudecăți în legătură cu ce pot și ce nu pot face.
Aici pot avea experiențe diferite și pot simți ce n-am mai simțit înainte.
De asta am venit.
Bravo! Excepțional!
Bine ai venit!
Sunetul aplauzelor rezonează puternic.
A trecut prin multe.
La început părea superficial, dar acum…
A devenit mai simpatic.
Iubirea de sine e importantă.
Chiar cred lucrul ăsta.
Dar mi-e teamă să nu devin prea egocentric.
De exemplu, în timpul pandemiei,
mulți oameni au fost nemulțumiți de activitatea guvernului,
inclusiv familia mea.
Dar ce putem face fără guvern?
N-ar trebui să dăm vina pe alții, ci ar trebui să facem tot ce putem
ca să ajungem în situația de a nu mai avea nevoie de ei.
Dacă ne arătăm egoul, nu înseamnă că suntem egoiști.
„Asta ne trebuie.”
„Asta e ceea ce vrem.”
- Nu vom schimba lumea dacă nu vorbim. - Nu e prea greu să schimbi lumea?
Ar trebui să se schimbe. Chiar și apa stătută se alterează.
Schimbarea e necesară. Apa e limpede fiindcă curge mereu.
Societatea noastră e în beneficiul majorității.
O astfel de gândire e lipsită de respect față de majoritate.
Nu e vorba de lipsă de respect.
Când ai beneficii, nici nu-ți dai seama că ești privilegiat.
Poate că tu crezi asta,
dar am observat în mass-media că majoritatea oamenilor
au devenit mai toleranți cu cei din comunitatea LGBTQ.
Nu, eu nu cred că…
- Ăsta e punctul tău de vedere, Dai. - Da.
Cu cât e mai fermă convingerea ta, cu cât o înțelegi mai mult
și cu cât o prețuiești mai mult, cu atât mai mult o vor aprecia ceilalți.
Ca iubirea.
Iată ceva ce cred cu tărie!
Când mă trezesc în fiecare dimineață,
mă văd ca fiind cineva care poate influența lumea din jurul meu.
Aleg să cred că lumea în care trăiesc e plină de iubire.
De fapt, e foarte simplu.
Iar carnea aia e prăjită perfect.
Excelent!
- Unde-s bețișoarele? - Să mâncăm!
Trebuia să pun rozmarin.
- Nu avem. - Ba da.
Rozmarin?
Poate niște oregano.
- Mi-ar fi plăcut să punem rozmarin. - Da.
Ce s-a întâmplat, Dai?
- Din punctul lui de vedere… - Cred că s-a supărat.
Dați-mi farfuriile! Vă servesc eu.
E fragedă.
E delicioasă!
- E bună? - Da.
Bate palma!
- E bună? - Mulțumesc!
- Mai vreau o bere. - Mă duc la baie.
- Bravo, Shun! - Foarte bine.
Foarte frumos. E important!
Dai se va bucura.
Dai.
- Shun? - Ce?
Voiam să te văd.
A trebuit să mă calmez puțin.
Se mai întâmplă, nu?
Îl știu pe Alan de ceva vreme.
E foarte elocvent și vede totul în roz.
- Alan? - Da.
Viața nu e mereu roz.
Chiar dacă mai apar și probleme,
ceea ce contează e să nu fii prefăcut.
Da.
Știu.
„Cum poți să știi ceva, dacă n-ai trecut prin greutăți?”
Așa mă vede lumea.
Când te văd cu cât calm mă asculți, vreau să te cunosc mai bine.
Nu știu din ce motiv ești așa cum ești acum,
dar trebuie să existe unele motive, altfel nu ai fi tu.
Nu semeni deloc cu cei pe care i-am cunoscut înainte.
Cred că ai suferit extrem de mult,
iar acea experiență te-a forțat să fii puternic…
și te-a făcut să fii așa cum ești.
Sper ca într-o bună zi să-mi povestești ce s-a întâmplat.
Dacă chiar vrei să auzi ce s-a întâmplat…
cred că-ți pot spune.
Cum să nu vreau?
- Vrei să știi cum am crescut? - Da.
N-am avut părinți încă de când m-am născut.
Cel mai probabil, am fost abandonat când eram bebeluș.
M-au dus la orfelinat.
Acolo m-au abandonat.
- Da? - Da.
Nu sunt sigur fiindcă nu-mi amintesc.
Și…
Am fost crescut la casa de copii până am avut 18 ani.
- La orfelinat? - Da, într-un asemenea loc.
Chiar și acolo…
Am trecut prin multe.
Sunt convins!
Nu știu ce e aia familie. Sau cum e să fii iubit de familie.
Nu am avut o viață normală.
Am crescut fără să învăț care e simțul realității.
Și…
După ce am trecut prin atâtea…
m-am dus singur la Tokyo.
În ultimii cinci ani, perioadă în care am fost la Tokyo…
am fost…
liber.
Înțelegi?
Nici nu-mi pot imagina.
O să cânt ceva…
ca să te calmez.
Bine.
Așadar…
E liniștitor…
să cânt.
Ce drăguț ești! Compui acum ceva?
- Ne întoarcem la ceilalți? - Da.
Te-ai calmat?
- Sunt calm datorită ție. - E bine.
Mulțumesc!
Da.
Mai devreme ai spus că unii oameni la care ții au murit.
Poți să-mi spui cine erau?
Tatăl și bunicul meu.
M-am gândit eu că e tatăl tău. Și bunicul.
Înțeleg…
Tatăl meu s-a îmbolnăvit brusc.
Când nu mai suporta durerea, s-a dus la spital,
unde i-au spus că mai are trei luni de trăit.
A avut cancer la stomac.
Dar n-a mai trăit nici măcar o lună.
Dumnezeule!
La final era inconștient și nu gândea limpede.
Dar a apucat să-mi spună: „Te admir!”
Am fost…
Cred că ți-a fost greu.
Vrei un șervețel?
N-a trecut nici măcar un an.
Nu am prea vorbit cu tatăl meu după ce am început să muncesc.
Eram destul de independent.
Am început să lucrez de tânăr și nu puteam merge des acasă.
Și, sincer să fiu, nu le-am spus părinților ce munceam.
Dar, chiar și așa, m-au sprijinit.
Ultimele lui cuvinte au fost:
„Te admir!”
Nu știi niciodată ce se va întâmpla în viață.
Vreau să mă bucur de prezent…
ca să n-am regrete.
Mă bucur că v-am cunoscut pe toți!
Apoi a murit și bunicul meu.
M-am gândit că asta e o altă șansă pe care mi-a dat-o tatăl meu.
Da.
Și eu cred asta.
Așadar… Îi sunt recunoscător tatălui meu.
Toți cei de aici au propriile povești și experiențe de viață.
Când îi vedem așa…
- Înțelegeți? - Așa e.
Le început, e greu să te deschizi, să vorbești despre slăbiciuni.
Dar, pe măsură ce devin prieteni și încep să țină unul la altul,
se simt în siguranță să vorbească.
Când vedem o latură necunoscută a lui Gensei sau Shun,
ne dăm seama că ceilalți,
cum ar fi Usak, Kazuto sau Taeheon, pot fi și ei așa.
- Toți au propriile experiențe. - Da.
Deocamdată, asta i-a ajutat pe Shun și pe Dai
să se apropie din punct de vedere emoțional.
Am simțit că erau ei înșiși.
Scena aceea cu pianul…
- Ce moment frumos! - Da, așa e.
A fost frumos, nu?
- A fost ca în filme. - Da, a fost ca un poster de film.
Era loc și pentru titlu.
În stilul lui Wong Kar-wai.
Nu a fost minunat felul în care Dai l-a abordat?
Felul în care l-a întrebat pe Shun de ce e așa cum e.
Mi-a plăcut cum a procedat. Iar Shun i-a spus: „Știu.”
- A fost drăguț. - S-au întâmplat multe.
- S-au apropiat. - Da, destul de mult.
Nu e ciudat să împrumuți bani de la prieteni?
- Eu n-aș putea. - Când e vorba de bani…
Nu de la amici.
E condens aici? E atât de umed.
Poate le vezi disperarea…
Am primit un mesaj!
A sunat!
- Ce e? - „Aceasta e o notificare.”
- Vrei să mănânci? - Vreau pâine.
Ce e?
- Ce e? - Hai!
„Doi dintre voi vor merge mâine la o întâlnire.”
Dumnezeule!
Ăsta a fost mesajul?
Așa merge treaba?
- Ce tare! - A venit dintr-odată. Din senin.
„Scrieți pe hârtie numele persoanei cu care vreți să ieșiți.”
- Ce tare! - Putem scrie toți?
Probabil.
Ce e?
- Voiam să merg la Disneyland. - Ascultă!
„Puteți merge la întâlnire doar dacă sentimentele sunt reciproce.”
- Poate-mi scriu propriul nume. - Ce?
„Anunțul se va face mâine-dimineață.”
- Vă place? - Mie îmi place la nebunie!
A venit din senin.
Dar e foarte interesant.
Își vor dezvălui adevăratele sentimente.
Poate se nimeresc.
După acele discuții, văd altfel lucrurile, nu?
Exact!
E sigur că Dai și Shun vor ieși împreună.
Da, așa e.
Aș fi surprins să nu fie așa.
Da, nu ar avea logică.
Sper că vor ajunge împreună.
„Doi dintre voi vor merge mâine la o întâlnire.”
Dumnezeule!
„Scrieți pe hârtie numele persoanei cu care vreți să ieșiți.”
„Puteți merge la întâlnire doar dacă sentimentele sunt reciproce.”
Citește, Usak!
Bine.
- „Bună dimineața.” - Bună dimineața!
„Vom anunța perechile care vor merge la întâlnire.”
E prea din scurt.
- Nu vreau să fac asta. - Nici eu.
Sunt foarte agitat.
Prima pereche e…
Shun.
Bun…
Mă doare stomacul.
Shun știe ce urmează.
Da.
- Ce norocos ești! - Da, știe.
Partenerul lui Shun e…
- Cine e? - Dai!
Slavă Domnului!
PRIMA PERECHE: SHUN ȘI DAI
Ce ușurat sunt!
Felicitări!
Da, era evident.
Usak a făcut o pauză lungă.
Da!
A fost cum mă așteptam.
Știam că Shun va scrie numele lui Dai.
M-am uitat la Shun și mi-am dat seama că îl place pe Dai.
Sau e pe cale să se îndrăgostească de el.
Ai spus „prima pereche”. Există și a doua?
O să apăs acum.
Sunt curios despre cine e vorba.
L-am ales pe Ryota fiindcă mereu am vrut să vorbesc cu el.
RYOTA, ALES DE GENSEI
Am scris numele lui Usak.
Cred că e o persoană specială.
A fost tare drăguț când mânca înghețată.
„Asta e tot.”
Asta e tot?
Așa scrie?
Așa scrie.
Am înțeles greșit?
E posibil să nu fi fost interesat de mine de la bun început?
Sau nu?
Totul a fost în mintea mea?
Așa stau lucrurile?
Gensei a scris numele lui Ryota, dar a rămas cu buza umflată.
„Nu mi-a scris numele… Oare am înțeles eu greșit?”
Așa a fost.
Mă întreb ce va face.
Va renunța? Sau își va da seama că îl place pe Ryota?
Sunt curioasă și eu.
Distracție plăcută!
- Pa! - Distracție plăcută!
Distracție plăcută!
Ce frumos!
Cred că sunt încântați. E interesant și pentru noi.
Sunt drăguți.
Mă bucur că ai vrut să ieși cu mine.
Nu puteam alege pe altcineva.
Puteai să-mi spui că vrei să ieși cu mine.
CHINATOWN YOKOHAMA
Hai să mâncăm!
M-am gândit la asta ieri, când eram în baie.
Mă gândeam că nu prea te pricepi să-ți arăți emoțiile.
- Înțelegi? - Da?
- M-am gândit des la asta, la început. - Atunci nu eram interesat de tine.
Da, poate chiar nu erai interesat.
Nu interacționai cu mine.
Mă bucur că m-am înșelat.
Am fost cam insistent.
Nu ai mai fost curtat așa?
Ba da, dar nu eram interesat, așa că n-am acceptat avansurile.
- N-aveai ce face, nu? - Nu.
Nu-mi place să fiu curtat.
La început, nu-mi pasă dacă eu sunt la nivelul zero, iar ei la zece.
- Bine. - Înțelegi?
- Vorbesc despre sentimente. - Am înțeles.
Iar când vom ieși împreună, va fi 50-50.
Deci e invers acum?
Acum, nivelul tău e…
în jur de opt.
De ce spui asta? Ești puțin arogant.
Nu știi dacă sunt la opt sau la doi.
Îți exprimi sentimentele mai mult decât mine.
- Așa e. - Da.
Nu sunt obișnuit cu așa ceva.
Nu mă pricep la asta.
- Se echilibrează reciproc. - Se înțeleg bine.
- Dai poate glumi mai mult cu el. - Da, construiesc o relație bună.
N-am mai fost de mult la un acvariu public.
Oare ce face ăsta?
N-am mai văzut un pește ca ăsta.
- Se ascunde. - Ce tare!
Sunt și rechini.
E uriaș.
Te distrezi la un asemenea acvariu.
Ce distractiv e!
Se uită la reflecția celuilalt pe geam.
Știu ce vrei să spui.
Ce drăguț! Mă întreb dacă înoată repede.
Înoată!
Sunt adorabili!
Vin! Ce drăguți sunt!
Se joacă împreună.
Ce? E în viață? E foarte drăguț.
Nu e drăguț?
Oare a mâncat?
Da, e drăguț.
Uită-te la ei!
Se mișcă!
Ce drăguț!
Sunt foarte drăguți!
Vreau să fac poze.
E bună? E delicioasă?
E bună?
Ce drăguț!
Mi-ai scris numele pe hârtie,
ai pus hârtia în coș, iar acum suntem aici.
E foarte important pentru mine.
Dacă și după întâlnirea asta vei simți la fel pentru mine,
nu trebuie să fie evident.
Dar m-aș bucura enorm dacă ți-ai accepta deschis sentimentele.
Ca azi.
M-am bucurat foarte mult.
Am înțeles.
Bineînțeles. E evident.
Normal că m-aș bucura.
Acum sunt foarte fericit.
- Serios? - Da.
Mă simt fericit.
Ești foarte important pentru mine.
Mulțumesc!
„Mulțumesc”?
Atâta tot?
Ce e? Ce faci acum?
- Mă gândesc. - Da?
La ce?
- Știi ceva? - Da.
Ei bine…
- Spune-mi. - Nu.
Ai întrebat dacă știu ceva.
Ce e?
Am văzut unele lucruri negative la el.
Și mi-a domolit sentimentele față de el.
Ce?
- Ce? - De ce?
- Când s-a întâmplat? - Când?
Shun!
Care e problema?
Vreau să văd episodul următor!
- Exact! - Chiar așa!
Subtitrarea: Marius Sechea