„Objavit ćemo koji će parovi ići na noćni spoj.”
Kazuto i…
Želim ići na spoj s tobom.
RYOTA, MODEL I UPRAVITELJ KAVANE
Kad sam upoznao Kazuta, osjetio sam iskru.
ALAN IZ BRAZILA, INFORMATIČAR
Tebe ću odabrati, Kazuto.
Želim ići s tobom.
USAK, GO-GO PLESAČ
PRVI PAR
To! Čovječe, kako sam sretan!
PRVI PAR
Ja, Alan!
-Alan je. -Naravno.
Kazuto je prvi pokazao Alanu da ga zanima.
Alan!
Oduševljen sam!
DAI, STUDENT
SHUN, UMJETNIK
„To je sve.”
Ha? Ozbiljno?
Piše: „To je sve.”
-To je sve? Ma ne! -Nije moguće!
Ozbiljno?
-Ništa od Shuna, čini se. -Shun nije zainteresiran.
Ha?
Tako, dakle.
Dobro…
Idemo. Ponijet ću ti stvari. Sve u redu?
-Da. -Ja ću ponijeti ovo.
U POTRAZI ZA DEČKOM
Više ga ne razumijem.
TO JE SVE
Ja sam htio ići s njim!
Noćno druženje podrazumijeva „ono”.
-Možemo li razgovarati? -Da.
Gdje?
-U blagovaonici. -Dobro.
Što se dogodilo?
Danas.
Na što misliš?
-Zašto te nisam odabrao? -Da.
Nakon puno razmišljanja
odlučio sam ne odabrati te.
Zanima me što se dogodilo.
Otpočetka to osjećam.
Ti nisi melankoličan tip.
Tvoje reakcije i energija…
Na različitoj smo valnoj duljini.
Sjećaš li se našeg spoja?
Preslatko!
Nije li sladak?
Preslatki su!
Je li dobro? Mljac?
Mljac?
Preslatki su!
Osjećam da se zabavljam,
ali onda shvatim da su naši karakteri različiti.
Zabavljam se, ali onda osjetim tu različitost i potonem.
Onda opet zabava. Gore-dolje.
Na kraju sam samo iscrpljen.
Želim hodati s nekim s kim sam na istoj valnoj duljini.
Ne bismo morali ni razgovarati.
Zato mislim
da nismo kompatibilni.
Bolje da budemo prijatelji.
Mislim da bi nam to više odgovaralo.
Sinoć smo si poželjeli laku noć i zagrlili smo se prije odlaska u sobe.
Što se mene tiče, takvo što
radiš s nekim prema kome osjećaš nešto posebno,
više od prijateljstva.
Razmišljao sam danas o tome u sobi.
Ako zbilja smatraš da želiš da budemo samo prijatelji…
Ako si se već odlučio,
voljan sam to prihvatiti.
Želiš li zbilja da sve okončamo
i da idemo ispočetka, kao prijatelji?
Dobro.
Onda…
Dobro.
Hvala ti na iskrenosti.
Žalosno.
Vrlo je mudro što se Dai odlučio povući u tom trenutku.
Ne mogu to mnogi.
Obično ne.
Da ga gnjavi i inzistira,
to bi samo imalo negativan učinak.
Točno. Bio je sjajan.
Najbolje je da se povuče.
Ali teško je kad ti netko kaže da u akvariju trebaš šutjeti, zar ne?
-Vrlo teško. -Ne možeš ne govoriti.
Da je to nekakva umjetnička izložba,
onda u redu.
-Da. -Ali u akvariju…
-Kažeš: „Sladak je! Velik je!” -Uzbuđen si.
Shun je kompliciran.
Može li to suprotno djelovati?
Ako se Dai zbilja povuče, možda se Shun opet zainteresira.
-Vjerojatno hoće. -Sto posto.
Zdravo.
Bok.
Bili ste u sobi?
Jesam.
Što ste radili?
Malo sam crtao.
Crtali ste?
-Kako si danas? -Danas?
Teško mi je.
Kako ste vi, g. Usak?
PRVI PAR
Pa, znao sam da će njega odabrati.
Ali ipak sam frustriran.
Dakle, napisao si Kazutovo ime?
-Jesam. -A, tako.
Kad je Alan sinoć pred svima rekao Kazutu da mu se sviđa,
pomislio sam: „Ne želim da mi otme Kazuta.”
Tada sam to shvatio.
Ali kad vidim kako je Alan to učinio…
Valjda se Kazutu najviše svidio Alanov pristup.
Tako je.
Pitam se imaju li jedan krevet ili odvojene.
Odvojene, nadajmo se.
Slažem se.
Da su bar odvojeni!
Da.
Kako su simpatični!
Da.
Makar bili u istoj sobi, to je ipak velika razlika.
-Golema. -Skroz druga priča.
Ako i nisi planirao da se išta dogodi, kad leži tik do tebe…
-Osjetiš toplinu. -Uzbudiš se.
Alan se doima smionim, ali kako će se ponašati?
Neočekivano džentlmenski?
-Da. -Ili će navaliti?
Baš se pitam što će!
Zekuu.
Ajme, kako sam uzbuđen!
Ludilo!
Nije li odlično? Oduševljen sam.
Samo malo.
Je li to kada?
Termalni izvor.
Čekaj!
Privatna kupelj?
-Ludilo! -Kako je lijepo!
-Da. -Koju stranu želiš?
Svejedno mi je.
Kreveti su odvojeni, Usak.
Rastužuje me ovaj razmak. Spojimo ih.
Pomaknimo ih.
-Jako je lagan. -Ne miče se!
Ne? Što?
-Jesi? -Jesam.
Dobro.
Spojili su krevete, Usak.
Žalim.
Napola si Japanac?
Tata mi je Talijan i Brazilac,
majka Japanka i Brazilka.
Ali od druge godine živim u Japanu.
-Rodio si se u Brazilu? -Da, u Brazilu.
Ali nikad više nisam išao onamo.
Nisi išao. Sigurno želiš ići.
Svakako. Želim otići prije nego što umrem.
Od šeste godine nisam vidio tatu.
Želim ga vidjeti.
Kad sam imao šest godina, tata mi je uhićen.
Kad su ga uhitili,
rekao mi je da pazim na mlađu sestru.
Povjerio ju je meni.
Rekao mi je:
„Sad si ti glava obitelji.
Računam na tebe. Žao mi je.”
I odveli su ga. Jedino to imam.
To mi je obećanje jedina poveznica s tatom.
Mama je radila od jutra do mraka.
Ja sam vodio sestru u vrtić.
I poslije kući.
Dugo nismo imali što jesti za večeru.
Živjeli smo u naselju i imali smo puno susjeda.
Pa smo odlazili raznim obiteljima i jeli s njima.
Sestra i ja.
A tvoja obitelj?
Što?
Jeste li svi sjedili oko stola i jeli zajedno?
Do srednje škole.
-Dok si bio u rodnom gradu. -Da, doma.
Odavno sanjam o tome da jedem zajedno s obitelji.
Nisam to nikad imao.
Rijetko sam večerao s cijelom obitelji za stolom.
Te su mi stvari jako važne.
Što se tiče onoga danas… Kako ti je bilo kad si pisao moje ime?
-Bio sam nervozan. -O čemu si razmišljao?
Kako si se osjećao?
Ti si baš moj tip.
Jako mi se sviđaš.
Jesi li pretpostavio da ću napisati „Kazuto”?
Zašto?
Naime, jako, jako mi se sviđaš.
Pred svima sam to rekao.
Znam da prilično otvoreno govorim što osjećam,
no zbilja se prvi put ovako osjećam.
Bila je to ljubav na prvi pogled.
Srce mi nikad nije ovako reagiralo,
nikad nije ovako lupalo.
Htio sam da znaš što osjećam prije nego što se počnemo ovdje družiti.
Što ima kod vas?
Izgledate kao Budin kip.
Budi je prilično udobno.
Zbilja? Nije li taj položaj naporan?
Sutra ćemo opet prodavati kavu.
Ali njih se dvojica vraćaju sutra ujutro?
Da, sutra.
-Živjeli! -Da!
Živjeli!
Reći ću ti
zašto sam danas napisao tvoje ime.
Mislim da si pažljiva osoba.
Primjerice, kad večeramo,
govoriš da ne bude tišina.
Vrlo si prpošan i zabavan,
ali naslutio sam da je tvoja prpošnost dijelom maska,
da tako skrivaš tugu u sebi.
Privukao me taj dio tebe.
Nisam imao osobito sretno djetinjstvo.
Rekao bih da smo sestra i ja samo nastojali preživjeti.
Ali onda sam odrastao i našao ljude koji su mi bitni.
Sad mogu reći: „Sva su moja iskustva vodila do ovoga.”
Da me netko pita bih li ponovno proživio djetinjstvo,
potpuno identična iskustva,
rekao bih da bih.
Kad sam uspio tako postaviti stvari,
postao sam vrlo sretan.
Volim se ovakvog kakav sam sada. Zbilja.
Ajme, zašto plačem?
-Oprosti, sigurno ti je neugodno. -Ne, nimalo.
Hvala ti na povjerenju.
S tobom je lako razgovarati.
Kazuto zna slušati.
Dobro im ide.
Kakav je tvoj tip?
Volim životinjske crte lica.
-Moje su takve. -Ha?
-Moje su baš takve. -Ne znam baš.
Dosad sam imao dva dečka.
Fizički su bili potpuno različiti.
Je li tebi lice bitno? Sigurno isprva jest…
Velim kad netko ima dobro lice,
ali i mišića na tijelu.
-Znaš na što mislim? -Ne znam.
Pogledaj sebe i znat ćeš.
Ja nemam mišića.
Ha? Ma imaš.
Idem se oprati.
Oprat ćeš se?
Dosta ti je kupanja?
-Vruće mi je. -Zbilja?
Ti ostani.
-Hoćemo li prati jedan drugoga? -Jedan drugoga?
-Hej! -O, to je opasno.
Ajme!
Ako bude prenapeto, izaći ću.
Nemojmo.
-Opasno je. -Imaš pravo.
Riskantno je.
Još je nije pročitao.
Poslao sam Kazutu poruku. Nije ju pročitao.
Ozbiljno?
To je gadno.
Tako je kako je.
Zašto si tako zavodljiv?
Otvori košulju.
-Ha? -Raširi je.
Ne mogu to kao ti.
Seksi!
Uopće nije bilo seksi.
Može masaža?
Dobro.
Ne moraš nositi majicu.
Ma trebam je.
-Zašto? -Hladno je.
-Ali to je masaža. -Da.
-Ne trebaš je. -Kako to misliš?
Skini, molim te.
-Što? Ovo? -Da.
Ozbiljno?
Je li to u redu?
Ovo nije dobro.
To nije dobra ideja.
Moja je mama maserka.
-Je li? -Da.
Jako je ugodno, ali…
Ne želim to raditi ofrlje. Želim te izmasirati kako spada.
-Hej… -Samo malo!
Alan je vješt, zar ne?
Stručnjak je.
Onaj zagrljaj…
Služi se svojom ljubaznošću da se približi.
Lukav je.
Ali Kazuto trenutačno ne zna što bi.
Čini se da Kazuto želi usporiti,
barem malo.
Ali Alan je nasrtljiv!
Stisnuo je gas do daske.
Puno se toga jako brzo događa.
Danas se vraćaju.
S medenog mjeseca.
Čega?
-To nije dobra riječ. -Točno.
Ali sigurno su se nakon druženja zbližili.
Možda se vrate ozareni.
Drže se za ruke?
-Vidim ih. -Dakle?
Drže li se za ruke? Ne drže.
-Nose jednaku odjeću. -Da, upareni su.
-Istina. -Nose jednaku odjeću.
-Podudarnost? -Dobro došli.
Dobro došli natrag.
Bok.
-Dobro došli natrag. -Dobro došli.
Jedete pljeskavice?
Jesu li dobre?
-Jeste se zabavili? -Da.
-Puno smo se kupali. -Da.
Što to znači?
To što sam rekao. Ne ulazi preduboko u to.
Jesi li dobro spavao?
-Nisi spavao. -Dobro si spavao?
Zaspali smo odmah nakon masaže.
Masaže?
Ondje nude masažu?
Ne, bili smo sami.
A da?
To je bila soba tatami?
-Ha? -Bili smo goli.
-Goli? -Tijekom masaže.
To je bilo pomalo ludo.
Njega još zanima soba.
Imali ste futone na podu?
Imali smo odvojene krevete, ali spojio sam ih čim smo ušli.
Baš lijepo.
Alan sve izbrblja.
-Da. -Ništa ne taji.
Ne zna da se i njima Kazuto sviđa.
-Da, Alan to ne zna. -Ne zna.
ZELENI PROSTOR
Jesi li zaključio da je Kazuto tvoj idealni?
Želim ga bolje upoznati.
A ti?
Ja već sve znam.
Ali da bih nešto postigao,
moram još nešto pokušati.
Kužiš?
Moram nešto poduzeti.
Oprosti, Ryota.
-Jesi li dugo čekao? -Ma ne.
Dakle, išli ste na spoj.
I?
Jesi li nakon toga shvatio tko ti se sviđa?
Hoćemo li se prati?
Seksi!
Ajme.
Ne, još nisam siguran.
Čak sam zbunjeniji.
A, tako.
A zašto?
Zašto?
Još nisam siguran zašto.
Alan je fizički bio vrlo nasrtljiv.
Nismo na istoj valnoj duljini.
Nisam bio… Ne znam…
Spreman za to.
Pa sad ne znam što osjećam.
Prvo se moram malo smiriti.
-Nisi bio smiren? -Smiren?
Posljednjih dana nisam osobito smiren.
Ne želim se žuriti, ali vrijeme nam je ovdje ograničeno.
Shvaćam.
Možda ne bih trebao ovo reći,
ali, umjesto da ovako razgovaramo,
bilo bi mi lakše kad bismo razgovarali dok su svi s nama.
To znači: „Ne zovi me.”
Sve mu je to previše.
Alan je nasrtljiv,
a čini se da Ryota inzistira da se Kazuto izjasni.
Znači li to da postoji mogućnost
da Kazuto pomisli da je Usak idealan?
Bilo bi lakše kad bi samo rekao „ne”, kao Shun.
Ali čak i kad nije raspoložen,
Kazuto se potrudi odgovoriti.
-Sigurno pati. -Preopterećen je.
-A Ryotine mu poruke ne pomažu. -Ne.
Pitam se što mu je Ryota napisao.
-Nije trebao to učiniti. -Nije.
Ali shvaćam zašto je to htio.
-Apsolutno. -Želiš znati.
Usak je rekao da će još nešto pokušati.
-Rekao je da će nešto poduzeti. -Jest.
RAZGOVARAJTE I ODLUČITE TKO ĆE DANAS BITI VODITELJ SMJENE
Ja.
Što?
Ja želim danas prodavati kavu…
u kombiju.
Zbilja?
I to…
s Kazutom.
-Ha? -Je li to u redu?
Oho.
A, sad Alan zna.
Da, naravno, rado.
Zabavimo se.
Ugodan dan!
-Vidimo se. -Uživajte.
Vidimo se.
Ovo je neočekivan razvoj situacije.
Ciao.
Hvala.
-Jeste li ponijeli vozačku? -Jesam.
Inače ne vozite?
Samo u svom gradu.
Prvi sam put na suvozačevu mjestu.
Super!
Idemo!
Lijepo vozi.
Je li?
Vidi more!
Ajme, more!
Predivno je.
Prekrasno je.
Jest.
Jesi li bio psihički spreman za rad danas?
Ne, baš i nisam.
Zaključio sam da ću jedino u kombiju imati prilike razgovarati s tobom.
Dobro.
Zašto je Usak htio ići?
Što li će se dogoditi?
Nešto će se danas dogoditi.
Sigurno.
Da, bilo je neobično.
Možda nije ništa strašno,
ali nešto je drukčije nego inače.
Nije li to malo daleko, Usak?
-Slikaj kad skočim. -Dobro.
Priprema, pozor…
Mogla bi biti dobra.
Ili da obojica skočimo?
Hoćemo li?
-Sad! -Sad!
Ova je zakon!
-Super je. -Da.
Fantastična je.
Slatki su.
Caffè latte.
Caffè latte, hvala.
Hvala što ste čekali.
-Ledeni caffè latte. -Hvala.
Ovo je sok od guave. Hvala na strpljenju.
Već sam ih jela. Odlični su.
Zbilja? Hvala vam.
Hvala vam na strpljenju.
Izvolite. Hvala.
Hvala lijepa.
Hvala vam.
Sad sam baš sretan.
Da.
Znaš, ovo su divni trenuci.
-Sviđaju mi se oni. -Dobar su par.
Iskreno, jesu.
Dobra kombinacija.
Moguće je da će iscrpljeni Kazuto naći utjehu u Usaku.
DNEVNI UTRŽAK: 10 700 JENA
-Mogu ja nositi knjigu. -Lijepo je. Hvala.
Prekrasno.
Čovjek poželi hodati bos, zar ne?
Da, obuća je malo…
Pazite, dolazi val.
O, ne!
Smočio sam se.
Ti prvi.
Izvoli.
Sad vi.
Dobro.
Prije nego što napišem poruku, želim razgovarati s tobom.
Mogu li poslije napisati poruku?
Da, naravno.
Ja nisam baš neki…
govnornik… Ne, ne to.
Govnornik?
Nisam neki govornik. To hoću reći.
Govnornik.
„Govnornik” umjesto „govornik”!
Možda ću zvučati nesuvislo,
ali molim te da me saslušaš.
Dobro.
Nemoj misliti da moraš odgovoriti.
Kad sam došao u kuću, ti si bio prva osoba
koja me se dojmila.
Marljiv si.
Odlično kuhaš fantastična jela.
Kad si se potrudio razgovarati sa mnom, znao sam da si dobra osoba.
Mislim…
da imaš
puno krasnih osobina.
U kući…
svima je preostalo još pola vremena.
Ali meni…
Meni je danas posljednji dan.
Ha?
Napuštam Zeleni prostor.
Ozbiljno?
Da.
-Ha? -Ha?
Ma daj!
-Ali zašto? -Zašto?
Došao sam ovamo
jer sam htio uspjeti izraziti što osjećam.
Pa sam zbilja htio to danas učiniti.
Zato sam
pozvao tebe na posao.
Htio sam ti to reći.
Našao sam ovdje nekoga tko mi se sviđa
i uspio sam izraziti svoje osjećaje.
Sada sam
zadovoljan.
Samo sam to htio reći.
Dobro, napisat ću poruku.
Ti se prvi vrati.
Idem onda.
Hvala ti.
-Kakav je to zvuk? -Došli su?
-Hej! -Vratili su se.
Kazuto vozi.
Dobro došli natrag!
-Smiren je. -Hvala vam na trudu.
Dobro došli natrag!
-Vratili smo se. -Dobro došli natrag.
Dobro došli natrag.
-Evo nas. -Dobro došli.
Dobro došli natrag.
Jeste umorni?
-Hladno je. -Proletjelo je.
Izgledaš ozbiljno.
Osjećam da si nekako napet, Kazuto.
-Što je bilo? -Izgledaš ozbiljno.
-Ha? Što se zbiva? -Što?
Što?
Ma daj.
-Ma ne! -Nije moguće.
Molim?
-Što se događa? -Što je ovo?
Danas napuštam Zeleni prostor.
Ozbiljno?
Ozbiljno.
Zbilja?
Da. Sutra idem poslovno u inozemstvo.
A, tako.
Od samog početka
znao sam da ću ovdje biti samo neko vrijeme.
-Ovo je iznenada. -Što?
Da.
Falit ćete mi!
Danas…
O, ne.
Ne mogu govoriti.
Danas sam radio s Kazutom
i uspio sam ostvariti svoj cilj.
Izrazio sam svoje osjećaje.
Mogu otići odavde zadovoljan.
Nije bitno ostajete li ovdje radi ljubavi ili prijateljstva.
Mislim da neke stvari možete jedino ovdje reći.
Nadam se da ćete svi iskoristiti ovu priliku da izrazite osjećaje,
dijeliti svoje misli, biti sretni…
i ostati do kraja ovdje, u Zelenom prostoru.
Drago mi je. Ja sam Usak, go-go plesač.
Katkad nisam siguran što uopće znači „biti svoj”.
Što voliš raditi?
Trebalo mi je hrabrosti da to kažem, a potpuno me se ignorira.
Smanjit ću.
Količinu piletine.
Ako se ja ne promijenim,
ni okruženje se neće promijeniti.
Ti si baš moj tip.
Ha?
To!
Ipak sam frustriran.
S Kazutom.
Je li to u redu?
Što je danas za večeru?
Skuhali smo keema curry.
Kupili smo i pileća prsa.
Hvala.
Molim vas, pojedite i pileća prsa.
Puno vam hvala.
Ne mogu više.
Ozbiljno, hvala ti.
Sretan sam što smo bili zajedno.
-Puno hvala, Usak. -Hvala.
Želim vam sreću.
G. Usak… Puno vam hvala.
-Pomogao si mi da se osjećam ugodno. -Ma ne.
Ali tek smo se počeli zabavljati!
Hvala ti.
Hvala, Shune.
Hvala vam.
-Zbližili smo se. -Drago mi je što smo se upoznali.
Hvala što si se brinuo za mene.
Hvala ti, Kazuto.
-Puno hvala. -Hvala.
Zahvaljujući tebi uspio sam iskusiti ove osjećaje. Hvala ti.
Sretno.
Čuvajte se. Puno sreće!
Trudit ću se, a trudite se i vi.
Hvala, Usak.
Sretno.
ZELENI PROSTOR
Što je?
-Nevjerojatno. -Što?
Ha? Što je to?
Puno je crtao.
Nevjerojatno.
-To je crtao? -Nevjerojatno!
Ovo su mi bila stimulativna dva tjedna.
Smatram da sam jako napredovao
uspjevši izraziti što osjećam.
Vjerujem da će mi to pomoći u budućim vezama.
Zauvijek ću ovo pamtiti.
Sigurno. Ovo mi je dragocjeno iskustvo.
Prijevod titlova: Vojmir Špoljarić