„Íme a párok, akik ottalvós randira mehetnek.”
Kazuto és…
Randizni szeretnék veled.
MODELL ÉS BARISTA
Amikor megláttam Kazutót, éreztem a szikrát.
BRAZIL SZÁRMAZÁSÚ IT-SZAKÉRTŐ
Téged választanálak.
Veled akarok randizni.
GO-GO-TÁNCOS
AZ ELSŐ PÁR KAZUTO ÉS…?
Ez az! Jaj, de örülök!
AZ ELSŐ PÁR
Én vagyok az.
- Alan az! - Hát persze!
Kazuto végre valahára színt vallott.
Alan!
Ez felspannolt!
EGYETEMISTA
MŰVÉSZ
„Nincs több.”
Mi? Ez komoly?
Ezt írja.
- Ennyi? Mi? Ne már! - Nem lehet!
Ez komoly?
Úgy tűnik, Shun végleg bemondta az unalmast.
Mi?
Értem.
Jól van…
Menjünk! Viszem a táskádat. Jól vagy?
- Megvagyok. - Viszem ezt.
NYÁR, KÁVÉZÓ, PASIK
Esküszöm, már nem értem őt.
NINCS TÖBB
Menni akartam!
Az ottalvós randi egyenlő „azzal”.
- Igen? - Beszélhetünk?
Persze.
Hol?
- Az ebédlőben. - Jó.
Mi történt?
Ma.
Mire gondolsz?
- Hogy miért mondtam nemet? - Igen.
Sokat gondolkodtam rajta, és végül nem téged választottalak.
Tudni szeretném, hogy mi történt.
A kezdetektől fogva agyalok ezen,
de úgy érzem, hogy számodra nem létezik szomorúság.
A reakcióid, az energiád…
Más rezgésszámon vagyunk.
Emlékszel a randinkra?
Rettenetesen aranyos!
Szerinted nem?
Milyen aranyosak!
Mit eszel? Finom?
Ízlik?
Olyan aranyosak!
Úgy érzem, jól szórakozom,
de mindig ráébredek, hogy különbözőek vagyunk.
Jól elvagyok veled, amíg rá nem döbbenek erre, és elkomorodom.
És mindig ez a huzavona megy.
Nagyon kimerítő.
Olyannal szeretnék randizni, akivel egy hullámhosszon vagyunk.
Akivel nincs szükség szavakra.
Szóval úgy érzem,
nem passzolunk egymáshoz.
Lehetnénk inkább barátok!
Talán így lenne a legjobb.
Tegnap este megöleltük egymást, mielőtt bementünk a szobánkba.
Én úgy gondolom,
hogy ilyesmit azzal csinálsz, aki iránt különleges érzéseket táplálsz,
és nem pusztán a barátod.
Ezen gondolkodtam ma a szobámban.
De ha tényleg úgy érzed, hogy csak barátkozni szeretnél velem…
Ha ezt már eldöntötted,
akkor hajlandó vagyok elfogadni.
Tényleg le szeretnéd ezt zárni,
és újrakezdeni barátokként?
Oké.
Akkor…
Jól van.
Köszönöm, hogy őszinte voltál velem.
Ez szívszorító.
Szerintem jó döntés volt Dai részéről, hogy kihátrált ebből.
Nem sokan képesek erre, nem igaz?
Nem túl gyakran.
Ha tovább firtatta volna,
akkor ez csak rossz érzéseket szült volna.
Pontosan. Ügyesen csinálta.
A legjobb ilyenkor kihátrálni.
De egy oceanáriumban azt mondani, hogy maradjon csendben, az durva.
- Tényleg az. - Nem tudod türtőztetni magad.
Ha művészeti kiállítás lett volna,
akkor még érthető.
- Igen. - De egy oceanáriumban…
- Azt mondod: „De cuki, mekkora!” - Izgatott vagy.
Nem egyszerű a pasi.
Nem lehet fordított hatása?
Ha Dai kihátrál ebből, azzal újra felkeltheti Shun érdeklődését.
- Ez valószínű. - Biztos így lesz.
- Szia! - Szia!
- A szobádban voltál? - Igen.
Mit csináltál?
Rajzolgattam egy kicsit.
Rajzoltál?
- Hogy telik a napod? - A mai?
Aha.
Elég pocsékul.
Na és a tiéd?
AZ ELSŐ PÁR KAZUTO ÉS ALAN
Tudtam, hogy őt választja.
De akkor is frusztráló.
Te Kazuto nevét írtad fel?
- Igen. - Értem.
Tegnap este,
amikor Alan mindenki előtt elmondta, hogy bejön neki Kazuto,
azt éreztem, nem akarom, hogy elvegye Kazutót.
Ekkor döbbentem rá.
De az alapján, hogy Alannak sikerült,
Kazutónak Alan személyisége lehetett a legvonzóbb.
Igen.
Vajon ikerágy lesz vagy franciaágy?
Remélem, hogy ikerágy.
- Én is. - Őszintén remélem.
Igen.
- Olyan cukik! - Igen!
Hiába vannak egy szobában, akkor is nagy különbség.
- Hatalmas. - Úgy egész más.
Mert még ha nem is terveztél semmit, és ott van melletted…
- Érzed a melegét. - Beindulsz.
Alan bátornak tűnik, de vajon hogy fog viselkedni?
Lehet, hogy úriember lesz?
- Jó kérdés. - Vagy belevág?
Vajon melyik lesz?
Zekuu.
Olyan izgatott vagyok!
- Ez őrület! - Ugye, milyen király? Oltári!
Várj egy kicsit!
Az egy kád?
Melegvizes!
Várj!
Privát, szabadtéri fürdő?
- Állati! - Nagyon szép!
- Aha. - Melyiket kéred?
Nekem mindegy.
Ez már-már franciaágy, Usak.
Lehangoló ez a rés. Szüntessük meg!
Toljuk össze!
- De könnyű! - Nem mozdul.
Nem? Mi?
- Most? - Jó.
Jól van.
- Franciaágy lett belőle, Usak! - Szegény!
Félig japán vagy?
Apám félig olasz, félig brazil.
Anyám japán és brazil.
De kétéves korom óta Japánban élek.
- Brazíliában születtél? - Igen.
De sosem mentem vissza.
- Sosem? - Sosem.
- Biztos akarsz. - El fogok menni.
Még mielőtt meghalok.
Hatéves korom óta nem találkoztam az apámmal.
Látni akarom őt.
Elfogták, amikor hatéves voltam. Letartóztatták.
És amikor elkapták,
azt kérte, hogy vigyázzak a húgomra.
Gyakorlatilag a gondjaimra bízta.
Azt mondta: „Most már te vagy az egyedüli férfi a családban.”
Számítok rád. Sajnálom.” Aztán letartóztatták.
Ez minden.
Ez az ígéret minden kapcsolatom az apámmal.
Anyám kora reggeltől késő estig dolgozott.
Én vittem a húgomat suliba.
Aztán én hoztam el.
Csomószor előfordult, hogy nem volt mit ennünk vacsorára.
Egy lakótelepen laktunk, és sok szomszédunk volt.
Átmentünk más családokhoz, és náluk vacsoráztunk.
A húgommal.
Na és a te családod?
Hogy érted?
Ti körbeültétek az asztalt, és együtt ettetek?
A középiskoláig.
- Amíg a szülővárosodban laktál? - Igen.
Nekem mindig is a közös családi vacsora volt az álmom.
Ez nekünk sosem adatott meg.
Nagyon ritkán vacsoráztunk együtt a családdal az étkezőasztalnál.
Szóval ez nekem nagyon fontos.
Mondd csak, ma…
Milyen volt leírni a nevem?
- Nagyon izgultam. - Mire gondoltál?
Hogy éreztél?
Te vagy az esetem.
Nagyon kedvellek.
Gondoltad, hogy Kazutót írok?
- Miért? - Nagyon-nagyon kedvellek.
Mindenki előtt kijelentettem.
Tudom, hogy elég nyíltan fejezem ki az érzéseimet,
de most először érzek így.
Szerelem volt első látásra.
Még sosem voltak rám ilyen hatással,
valósággal zakatolt a szívem.
Ezt el akartam mondani neked, mielőtt megkezdjük a randinkat.
Hát veled meg mi van?
Mint az ülő Buddha.
Elég kényelmes Buddhának lenni.
Tényleg? Nem megerőltető ez a pozíció?
Holnap nyit a mobil kávézó.
De ők holnap reggel visszatérnek, igaz?
Igen, holnap.
- Egészség! - Juhé!
Egi!
Az volt az oka annak,
hogy ma a te nevedet írtam…
mert úgy láttam, hogy nagyon törődsz másokkal.
Mint amikor vacsorázunk,
beszélsz, hogy kitöltsd a csendet.
Mókás vagy és vidám,
de úgy éreztem, hogy a jókedved részben megjátszott,
azért, hogy elrejtsd a benned lévő fájdalmat.
Ehhez a részedhez vonzódtam.
Nem volt túl boldog gyerekkorom.
Úgy gondolom, a húgommal folyton a túlélésért küzdöttünk.
De aztán felnőttem, és találtam számomra fontos embereket.
Most már mondhatom azt: „A tapasztalataim vezettek ide.”
Ha valaki megkérdezné, hogy átélném-e ugyanezt a gyerekkort,
ugyanazokkal a tapasztalatokkal,
azt mondanám, igen.
Azóta, hogy ezt ki tudom mondani,
már nagyon boldog vagyok.
És szeretem a mostani énemet. Tényleg.
Jesszus, miért sírok?
- Bocs, ez biztos kínos most. - Egyáltalán nem az.
Köszi, hogy ezt elmondtad.
Veled…
jó beszélgetni.
- Kazuto remek hallgatóság. - Jól halad a randi.
Mi a zsánered?
Tetszenek az állatias arcvonások.
Mint az enyémek?
- Az enyémek is állatiasak. - Nem is tudom.
Két pasim volt eddig életemben.
Teljesen különbözőek voltak. Mármint kinézetre.
Neked fontosak az arcvonások? Először biztos számít…
Szeretem, ha valaki helyes,
de azért izmos is.
- Érted? - Nem igazán.
Nézz tükörbe, és megérted!
- Én nem vagyok izmos. - Mi? Dehogynem.
Megyek, lezuhanyzom.
Mész is?
Elég volt a fürdő?
- Kezd melegem lenni. - Igen?
Te maradj még!
Megmossuk egymást?
- Megmossuk egymást? - Micsoda?
- Hűha! - Ez veszélyes.
Juj!
Ha túl forró lesz a hangulat, lehűtöm magam a vízben.
Inkább ne csináljuk!
- Túl veszélyes. - Igazad van.
Tényleg rizikós.
Még nem olvasta el.
Küldtem üzenetet Kazutónak, de még nem olvasta.
Tényleg?
- Gyötrelem! - Ez már csak így megy.
Miért vagy ilyen csábos?
Gombold ki az inged! Próbáljuk ki!
- Te jobban csinálod. - Szexi!
Egyáltalán nem volt szexi.
- Megmasszírozlak. - Jó.
- Nem kell hozzá felső. - De kell!
- Miért? - Fázom.
Masszázs lesz, ugye?
- Nem fog kelleni. - Hogy érted?
Kérlek, vedd le!
- Ezt? - Igen.
Most komolyan?
Jó ötlet ez?
Nem tűnik annak.
Nem jó ötlet.
Az anyukám…
- Hűha! - …masszőr.
- Tényleg? - Igen.
Kellemes érzés, de…
Nem akarom félvállról venni. Rendes masszázs lesz.
- Hűha! - Várjunk csak!
Alan nagyon ügyes.
- Igazi profi. - Mint az ölelése.
- A kedvességével kerül közel hozzá. - Igen, ügyes.
De úgy látom, Kazuto bizonytalankodik.
Úgy tűnik, hogy Kazuto szeretne lassítani a dolgokon,
legalább egy kicsit.
- Alan viszont nagyon nyomul. - Padlógázzal hajt.
Minden olyan gyorsan történik!
- Ma jönnek vissza. - A nászútról.
Nászútról?
- A nászút nem jó szó. - Nem.
De ezzel biztos közelebb kerültek egymáshoz.
Mosolygósan térhetnek vissza.
Ott jönnek.
- Látom őket. - Igen?
Fogják egymás kezét? Nem, ugye?
- Passzol a ruhájuk. - Összeöltöztek!
- Tényleg. - Ezek összeöltöztek.
- Véletlen? - Üdv újra itt!
- Sziasztok! - Helló!
- Üdv újra itt! - Helló!
- Hamburgi steaket esztek? - Finom?
- Jó volt? - Igen.
- Sokat fürödtünk. - Aha.
Ezt hogy érted?
Úgy, ahogy mondom. Ne láss bele semmi mást!
Jól aludtál, Alan?
- Nem aludtál, mi? - Aludtál?
A masszázs után egyből elaludtunk.
Masszázs?
A hoteles masszázs után?
- Nem, saját masszázs volt. - Tényleg?
Tatami szobában volt?
- Igen? - Pucéran.
- Pucéran? - Igen, közben.
Őrület volt!
A szoba érdekli.
Futonok voltak a padlón?
Ikerágyak voltak, de összetoltuk őket, amikor megérkeztünk.
Ez remek.
Alan mindent kifecseg.
- Igen. - Nem pironkodik.
Nem tudja, hogy tetszik nekik Kazuto.
- Igaz. Alan nem tudja. - Nem tudja.
ZÖLD HULLÁM
Eldöntötted már, hogy Kazuto-e az igazi?
Szeretném még jobban megismerni.
Na és te?
Már döntöttem.
De hogy összejöjjön,
még szükség van egy próbálkozásra.
Tudod?
Tennem kell valamit.
Ne haragudj, Ryota!
- Régóta vársz? - Dehogy.
Elmentetek randira, igaz?
- Igen. - Szóval…
Na és a randi után tisztult egy kicsit a kép?
Megmossuk egymást?
Szexi!
Hűha!
Még nem tudom.
Csak még jobban összezavarodtam.
Értem.
De miért?
Hogy miért?
Nem tudom, miért.
Alan nagyon határozott volt.
De nem ugyanazt érezzük.
Én még… nem is tudom…
nem tartok ott, ahol ő.
Szóval vegyesek az érzéseim.
Egy kissé le kell nyugodnom.
- Nem voltál nyugodt? - Nem.
Az utóbbi napokban egyáltalán nem voltam nyugodt.
Nem akarom siettetni a dolgot, de fogytán az időnk.
Értem.
Talán nem kellene ezt mondanom,
de a titkos találkozók helyett
inkább a többiek jelenlétében kellene beszélnünk,
az talán könnyebb lenne számomra.
- Azt mondta: „Ne hívj félre!” - Teljesen össze van zavarodva.
Alan túlzásokba esik,
Ryota pedig választ próbál kicsikarni belőle.
Ezek szerint van esély arra,
hogy Kazuto úgy gondolja, Usak a megfelelő számára?
Könnyebb lenne, ha nemet mondana, mint Shun,
de Kazuto, még ha nincs is benne valamiben,
azért igyekszik sodródni az árral.
- Biztos szenved. - Összezavarodott.
- És Ryota üzenetei sem segítenek. - Nem.
Vajon mit írt neki Ryota?
- Nem volt jó ötlet, hogy ráírt. - De nem ám!
De én értem, hogy miért tette.
- Igen. - Érdekelne az oka.
Usak pedig azt mondta, hogy tesz még egy próbát.
- Igen, készül valamire. - Úgy van.
KÉRLEK, BESZÉLJÉTEK MEG, HOGY KI VÁLLALJA A MAI MŰSZAKOT!
Én.
Mi?
Szeretném vállalni a mai műszakot
a mobil kávézóban.
Tényleg?
Igen, de…
Kazutóval.
- Mi? - Mit szólsz?
Hűha!
Alannak leesett a tantusz.
Oké, persze, jó ötlet.
Jó buli lesz!
Legyen szép napotok!
- Sziasztok! - Jó mulatást!
- Pápá! - Ez egy váratlan fordulat volt.
Sziasztok!
Köszi!
- Hoztad a jogsidat? - Igen.
Te nem szoktál vezetni?
Csak ha otthon vagyok a szülővárosomban.
Most először ülök az anyósülésen.
Juhé!
Indulás!
Ügyesen vezetsz.
Igen?
Nézd a tengert!
Tényleg, itt van!
Gyönyörű!
Káprázatos!
Igen, az.
Felkészültél lélekben a mai műszakra?
Nem igazán.
Úgy éreztem, csak így tudok veled kettesben beszélgetni.
Értem.
Usak miért akart annyira menni?
Szerintetek mi fog történni?
Ma biztosan történik valami.
- Egyértelmű. - Igen, ez szokatlan volt.
Lehet, hogy felfújom,
de ez valahogy tök más volt, mint eddig.
Ne menj olyan messze, Usak!
- Fotózz le ugrás közben! - Oké.
Mehet?
Egész jó kép lett.
Vagy ugorjunk fel együtt?
Szeretnéd?
- Ugrás! - Ugrás!
Ez szuper lett!
- De jó! - Igen!
- Csodás! - Nagyon cukik.
- Egy café lattét. - Egy café latte. Tessék!
Köszönöm a türelmüket.
- Jeges latte. - Köszönjük.
A guavalé, uram. Köszönöm a türelmét.
Már kóstoltam. Nagyon finom.
Tényleg? Ez kedves.
Köszönöm a türelmét.
- Parancsoljon! - Köszönöm szépen!
Mi köszönjük!
- Jó ilyeneket hallani! - Igen.
Nagyon jól érzem itt magam.
- Tetszenek együtt. - Igen, jó páros.
- Egyetértek. - Jól összeillenek.
Lehetséges, hogy Kazuto,
aki most ki van merülve, Usak mellett talál vigaszt.
MAI BEVÉTEL: 10 700 JEN
- Hadd vigyem a naplót! - Gyönyörű. Köszi!
Csodaszép!
Az embernek kedve támad levenni a cipőjét.
Igen, a cipő egy kicsit…
Vigyázz! Jön a hullám!
Jaj, ne!
Eláztam.
Előbb te!
Kérlek!
- Te jössz. - Oké.
Mielőtt írnék neked üzenetet, szeretnék mondani neked valamit.
Megírhatom az üzenetet később?
Igen, persze.
Én eléggé…
moslék… nem ezt akartam…
Moslék?
- Eléggé pocsék vagyok ebben. - Moslék?
Szóval eléggé moslék ebben.
Lehet, hogy zavaros leszek,
de kérlek, hallgass végig!
Jó.
Nem kell úgy érezned, hogy muszáj válaszolnod.
Amikor bekerültem a Zöld Hullámba, te voltál az első ember,
aki mély benyomást tett rám.
Kitartóan dolgozol.
Egyszerűen istenien főzöl.
És amikor végre volt alkalmunk beszélgetni,
rögtön láttam, milyen jólelkű vagy.
Úgy gondolom…
hogy neked…
sok kiváló tulajdonságod van.
És a Zöld Hullámban…
a többiek még két hete van hátra a végééig.
De számomra…
a mai nap volt az utolsó.
Micsoda?
Elhagyom a Zöld Hullámot.
Ez komoly?
Igen.
- Mi? - Hogy?
Ne már!
- De miért? - Miért?
Azért vállaltam be a mai műszakot,
mert el akartam mondani, hogy mit érzek.
Valójában ez volt az igazi ok.
Szóval…
Ezért hívtalak el.
Mert ezt el akartam mondani.
Találtam valakit, akit kedvelek,
és ki tudtam fejezni az érzéseimet.
Most már…
elégedett vagyok.
Csak ennyit szerettem volna mondani.
Most megírom a bejegyzést.
De előbb menj vissza!
- Akkor indulok is. - Köszönöm!
- Mi ez a hang? - Megjöttek?
- Hé! - Igen, meg.
Kazuto a sofőr.
- Sziasztok! - Helló!
- Milyen nyugodt. - Kösz a munkátokat!
Sziasztok!
- Megjöttünk. - Sziasztok!
Helló!
- Itt vagyunk. - Üdv!
Sziasztok!
Elfáradtatok?
- Hideg van. - Jó volt.
Mi ez a komoly ábrázat?
Érzek némi feszültséget rajtad, Kazuto.
- Mi történt? - Nagyon komoly vagy.
- Mi folyik itt? - Mi ez?
Mi?
Ne már!
- Ugye viccelsz? - Ne!
Mit csinálsz?
- Mi történik? - Mi ez?
Ma elhagyom a Zöld Hullámot.
Ez most komoly?
Igen, komoly.
Tényleg?
Igen. Holnap elutazom külföldre a munkám miatt.
Tényleg?
Az elejétől fogva
tudtam, hogy kevesebb ideig maradhatok.
- Ez meglepett. - Ne!
Ez van.
Hiányozni fogsz.
Ma…
Jaj, ne!
Nem megy.
Ma együtt melóztunk Kazutóval a kávézóban,
és sikerült elérnem a célomat.
Beszéltem az érzéseimről.
Így most már elégedetten tudok távozni innen.
Nem számít, hogy a szerelem vagy a barátság miatt vagy itt.
Van, amit csak úgy tudsz elmondani, ha idebent vagy.
Remélem, éltek a lehetőséggel, és kifejezitek az érzéseiteket,
megosztjátok a gondolataitokat, boldogok lesztek…
és végig itt maradtok a Zöld Hullámban.
Usak vagyok, a go-go-táncos.
Sokszor azt sem tudom, ki vagyok valójában.
Mit csinálsz a szabadidőben?
Tök kínos volt előhozakodni vele, ő meg magasról tesz az egészre.
Csökkentsük!
A csirkeadagot.
Nekem kell változnom,
mert az egész világot nem változtathatom meg.
Te vagy az esetem.
Mi?
Ez az!
De akkor is frusztráló.
Kazutóval.
Mit szólsz?
Mi lesz a vacsora?
Currys kímát főztünk.
Vettünk csirkemellet is.
Köszönöm!
A csirkemellet is egyétek meg!
Köszönöm szépen!
Én ezt nem bírom!
De tényleg, köszönöm.
Örülök, hogy együtt lehettünk.
- Köszönöm szépen, Usak! - Köszi!
Sok szerencsét!
Usak! Köszönöm szépen.
- Segítettél feloldódni. - Ugyan!
Pedig csak most kezdett beindulni!
Köszönöm!
Köszi, Shun.
Köszönöm! Pedig már épp kezdtünk összebarátkozni!
Örülök, hogy találkoztunk. Köszi, hogy támogattál.
Köszönöm, Kazuto!
- Kösz szépen! - Köszi!
Azért lehettek ilyen érzéseim, mert te itt voltál. Köszönöm.
Sok sikert!
Vigyázz magadra! Sok sikert!
Azon leszek, de ti is!
- Köszönjük, Usak! - Minden jót!
ZÖLD HULLÁM
Mi az?
- Ez csodás! - Mi?
Mi az?
Ezen dolgozott.
Elképesztő!
- Ezt rajzolta? - Szenzációs!
Élménydús fél hónap áll mögöttem.
Nagy előrelépésnek tartom,
hogy ki tudtam fejezni az érzéseimet.
Ez talán segíteni fog a jövőbeli kapcsolataimban.
Mindig emlékezni fogok erre.
Ez egész biztos.
Sosem felejtem el.
A feliratot fordította: Tóth Márton