"Det här är paren som får gå på övernattningsdejt."
Kazuto och…
Jag vill gå på dejt med dig.
RYOTA, 28 MODELL OCH KAFÉCHEF
Men när jag träffade Kazuto kände jag en gnista.
ALAN, 29 FRÅN BRASILIEN, JOBBAR INOM IT
Jag kommer att välja dig. Jag vill gå på dejt med dig.
USAK, 36 GOGO-DANSARE
FÖRSTA PARET KAZUTO OCH ????
Ja! Så glad jag blir!
Jag, Alan.
-Jaså, Alan! -Så klart!
Kazuto visade Alan intresse först.
Alan!
Jag är så peppad!
DAI, 23 LÄSER PÅ UNIVERSITET
SHUN, 23 KONSTNÄR
-"Det var allt." -Va? Seriöst?
Det står så.
-Var det allt? -På riktigt?
Seriöst?
Då har Shun sagt nej, antar jag.
Va?
Jag förstår.
Okej…
Kom så går vi. Jag kan ta väskan. Jag kan bära den översta.
Jag förstår mig inte på honom längre.
DET VAR ALLT
Jag ville ju gå!
Att sova över innebär ju "det".
-Kan vi prata? -Okej.
-Var då? -Va?
-Var? -I matrummet.
Vad har hänt?
-Det idag. -Vad menar du?
-Varför jag inte valde dig? -Ja.
Efter att ha funderat på det länge beslutade jag att inte välja dig.
Jag vill veta vad som hände.
Jag har känt så här sen början, men du har inte nån dystrare sida.
Dina reaktioner och din energi…
Vi är på olika våglängd.
-Minns du vår dejt? -Ja.
Så gullig!
Visst är den söt?
De är så söta!
Var det gott? Smarrigt?
Smarrigt?
De är så himla söta!
Jag känner att jag har kul, men det får mig att inse hur olika vi är.
Jag har kul, känner hur olika vi är och blir deppig.
Det växlar mellan kul och dystert och till slut blir jag utmattad.
Jag vill dejta nån som är på liknande våglängd.
Vi skulle inte ens behöva prata.
Så jag tror inte
att vi är kompatibla.
Vi funkar bättre som vänner.
Jag tror att det skulle passa oss bättre.
Ja.
Igår när vi sa god natt och kramades innan vi gick till våra rum…
För mig är det nåt man gör med nån man har speciella känslor för.
Mer än bara vänskap.
Jag tänkte på det på rummet idag.
Om du verkligen tycker att vi bara ska vara vänner,
om du redan har bestämt dig, så är jag villig att acceptera det.
Vill du verkligen sluta här
och börja om som vänner?
Ja.
Okej.
Då…
Okej.
Tack för att du var uppriktig.
Hjärtskärande.
Bra beslut av Dai att bara acceptera det.
Det är inte många som kan det.
Oftast inte.
Att pressa personen med "varför?" skulle bara ha en negativ effekt.
Dai gjorde helt rätt.
Det bästa är att backa.
Men att bli ombedd att vara tyst på ett akvarium är ju svårt.
-Väldigt svårt. -Man kan inte låta bli att prata.
Om det var typ en konstutställning vore det kanske okej.
-Ja. -Men på ett akvarium…
Man skulle säga "vad söt", "vad stor".
Han är komplicerad.
Kan det få omvänd effekt?
Om Dai backar undan kan det väcka Shuns intresse igen.
-Det händer säkert. -Absolut
-Hej. -Hej.
-Var du på rummet? -Ja.
-Vad gjorde du? -Jag ritade lite.
Ritade?
-Hur mår du idag? -Idag? Det är jobbigt.
Hur hanterar du det själv?
Jag förväntade mig det.
Men det är ändå frustrerande.
Och vadå? Skrev du Kazuto idag?
-Ja. -Jag förstår.
När Alan sa att han var intresserad av Kazuto
kände jag att jag inte ville att han skulle få Kazuto.
Då gick det upp för mig.
Men jag antar att Kazuto föredrog hur Alan gjorde.
Ja.
Precis.
Undrar om det är enkel- eller dubbelsängar.
Hoppas enkelsängar.
-Jag instämmer. -Hoppas enkelsängar.
Ja.
-De är så gulliga! -Ja.
Trots att de är i samma rum gör det stor skillnad.
Det är helt annorlunda.
Även om man inte tänkt göra nåt, om hen ligger precis intill en…
-Kroppsvärmen. -Man blir uppspelt.
Alan verkar djärv, men hur kommer han att bete sig?
Är han en oväntad gentleman?
Eller chansar han?
Jag undrar vad det blir.
Zekuu.
Jag är så pepp!
-Galet! -Visst är det? Jag är så peppad.
Vänta lite.
Är det ett badkar?
En varm källa!
Vänta!
Ett privat utomhusbad?
-Galet. -Det är så fint! Vilken sida vill du ha?
Båda funkar.
Så gott som en dubbelsäng, Usak.
Är springan sorglig? Vi stänger den.
Vi flyttar dem.
-Så lätt. -Den rubbar sig inte!
Inte?
-Nu då? -Ja.
Okej.
-Nu är det en dubbelsäng, Usak! -Jag beklagar.
-Är du halvjapan? -Pappa är italienare och brasilian.
Mamma är japan och brasilian.
Jag har bott i Japan sen jag var två.
-Föddes du i Brasilien? -Ja.
Men jag har aldrig åkt dit igen.
-Inte? -Nej.
-Det måste du vilja. -Jag vill åka dit innan jag dör.
Jag har inte träffat pappa sen jag var sex så jag vill besöka honom.
Min pappa greps när jag var sex år.
Och när han greps bad han mig ta hand om min lillasyster.
Han anförtrodde mig med henne.
"Du är mannen i huset nu.
"Jag litar på dig. Förlåt mig." Sen greps han.
Det är allt jag har.
Det löftet är mitt enda band till min far.
Mamma jobbade hela dagarna.
Jag brukade ta min syster till skolan och sedan hämta henne.
Länge hade vi sällan mat till middag.
Vi bodde i ett hyreshus och hade många grannar
så vi hälsade på andra familjer och åt middag hos dem.
Min syster och jag.
Din familj då?
-Vad menar du? -Åt ni alla runt samma bord?
Fram till gymnasiet.
-Just det. Innan du flyttade. -Ja, hemma.
Det har länge varit min dröm att få äta med familjen samlad runt ett bord.
Det har jag aldrig haft.
Det var sällan jag fick äta middag hemma med familjen.
Så det är väldigt viktigt för mig.
Angående idag… Hur var det att skriva mitt namn?
-Jag var så nervös. -Vad tänkte du?
Hur kändes det?
Du är min typ.
Jag gillar dig starkt.
Antog du att jag skulle skriva dig?
-Varför skulle jag det? -Jag gillar faktiskt dig jättemycket.
Jag sa ju det inför alla.
Jag vet att jag brukar vara rätt öppen med mina känslor
men jag har aldrig känt så här förr.
Det var kärlek vid första ögonkastet.
Mitt hjärta har aldrig blivit så här rört och slagit så här hårt.
Jag ville berätta hur jag känner innan vi påbörjar vår vistelse här.
Vad är det med dig?
Du liknar en Buddha-staty.
-Det är rätt bekvämt att vara Buddha. -Är det? Är det inte jobbigt?
Kaffebilen har öppet imorgon.
Men de två är tillbaka imorgon bitti, va?
Ja, imorgon.
-Skål. -Ja!
Skål.
Så anledningen till
att jag skrev ditt namn idag…
Jag tycker att du är omtänksam.
Till exempel när vi äter middag så pratar du för att fylla tystnaden.
Du är så munter och rolig,
men jag känner att din munterhet delvis är tillgjord
för att dölja ett mörker.
Jag fann den delen av dig attraktiv.
Min barndom var inte särskilt lycklig.
Jag känner att jag och min syster gjorde vad vi kunde för att överleva.
Men sen växte jag upp och hittade personer som var viktiga för mig.
Nu kan jag säga att allt det har lett mig hit.
Om nån frågar mig om jag skulle gå igenom hela min barndom igen,
exakt samma upplevelser, så skulle jag svara ja.
När jag väl lärt mig att tänka så blev jag väldigt glad.
Nu älskar jag den jag är. Verkligen.
Gud, varför gråter jag?
-Förlåt, det måste vara penibelt. -Inte alls.
Tack för att du berättade.
Du är lätt att prata med.
-Kazuto är bra på att lyssna. -Det går bra.
Vad är din typ?
Jag gillar djuriska ansiktsdrag.
-Som jag. -Va?
-Jag har det. -Det vet jag inte.
Jag har varit ihop med två andra. De såg helt olika ut.
Är ansiktsdrag viktiga för dig? Säkert till en början…
Nån som ser snäll ut.
Fast med lite muskler.
-Vet du vad jag menar? -Nej.
Kolla på dig själv så fattar du.
-Jag har inga muskler. -Va? Det har du visst.
-Jag ska tvätta av mig. -Kroppen? Tröttnat på badet?
-Jag börjar bli varm. -Jaså?
Sitt du kvar.
-Ska vi tvätta av varandra? -Va?!
-Hallå där! -Riskabelt.
Hjälp!
Lugn, jag går därifrån om jag får för mig nåt.
Vi skippar det.
-För riskabelt. -Du har rätt, det är riskabelt.
-Han har inte läst det än. -Va?
Kazuto har inte läst mitt meddelande än.
Seriöst?
-Det svider. -Det är som det är.
Varför är du så förförisk?
Öppna tröjan. Prova.
-Inte lika bra som dig. -Sexig!
Det var inte alls sexigt.
-Ska vi köra massage? -Visst.
-Du behöver inte ha på tröjan. -Jo.
-Varför? -Det är kallt.
-Det är ju massage. -Ja.
-Du behöver den inte. -Vadå?
Ta av den, tack.
-Den här? -Ja.
Menar du allvar?
Är det här okej?
Det här är illa.
Ingen bra idé alls.
Min mamma är massös.
-Jaså? -Ja.
Det är så skönt, men…
Jag vill inte ge dig nån halvdan massage.
-Men hallå! -Vänta lite!
-Alan är skicklig. -Han är en mästare.
Som hans kram.
Han använder sin vänlighet för att komma nära. Jätteskickligt.
Men Kazuto verkar kluven.
Kazuto verkar vilja ta det långsammare.
-I alla fall lite grann. -Men Alan pressar på hårt!
-Plattan i mattan. -Det är mycket som händer snabbt nu.
-De kommer tillbaka idag. -Från smekmånaden.
Smekmånaden?
-Det är inget bra ord. -Precis.
Efter den tiden ihop måste de kommit närmare varann.
Kanske ler de stort.
-Håller de hand? -Gör de?
De håller inte hand, va?
-Matchande kläder. -Ja, ett matchande par.
-Sant. -De har matchande kläder.
-Slump? -Välkomna tillbaka.
-Välkomna hem! -Hej.
-Välkomna. -Välkomna.
-Äter ni biff? -Är det gott?
-Hade ni kul? -Ja.
-Vi badade mycket. -Ja.
Vad menar du?
Ta det för vad det är. Överanalysera det inte.
Sov du gott, Alan?
-Ni sov inte, va? -Sov ni gott?
-Vi somnade direkt efter massagen. -Massage?
-Menar du att de erbjöd massage? -Nej, vi gav varandra en.
Jaså?
-Var det ett tatamirum? -Vi var nakna.
-Nakna? -Under massagen.
Det var lite galet.
Han bryr sig om rummet!
Var där futonmadrasser?
Vi hade separata sängar men jag slog ihop dem direkt.
Vad trevligt.
Alan berätta allt.
-Ja. -Han håller inte igen.
-Han vet inte att de också gillar Kazuto. -Just det, Alan vet inte.
GRÖNA RUMMET
Har du bestämt dig för att Kazuto är den rätta?
Jag vill lära känna honom bättre.
Själv då?
Jag har bestämt mig.
Men för att göra det till verklighet måste jag göra ett sista försök.
Fattar du?
Ja.
Jag måste verkligen göra nåt.
Jag förstår.
Förlåt, Ryota.
-Har du väntat länge? -Inte alls.
Du gick på en dejt, eller hur?
-Ja. -Så…
Har du bestämt dig för vem du gillar nu?
Ska vi tvätta varandra?
Sexig!
Jag är inte säker än.
Jag är typ mer förvirrad.
Okej.
-Varför det? -Varför?
Jag vet fortfarande inte varför.
Alan var väldigt bestämd rent fysiskt.
Vi var inte på samma våglängd.
Jag var inte riktigt där än.
Så jag hade ganska blandade känslor.
Jag måste lugna mig lite.
-Var du inte lugn? -Lugn?
Jag har inte känt mig särskilt lugn de senaste par dagarna.
Jag vill inte jäkta, men vi har inte all tid i världen.
Jag förstår.
Jag borde kanske inte säga det här,
men i stället för att prata så här
kanske vi kan prata när alla andra också är där?
Det skulle vara lättare för mig.
- Han menar: "Kalla inte mig till dig." -Han känner sig överväldigad av allt.
Alan är för mycket och Ryota verkar pressa honom på ett svar.
Betyder det att det finns en chans
att Kazuto börjar tänka att Usak kanske är den rätte?
Det vore lättare om han bara sa "nej" som Shun.
Men Kazuto är en sån person som försöker svara även om han inte vill.
-Jobbigt. -Han är överväldigad.
-Och att Ryota skriver hjälper inte. -Nej.
Jag undrar vad Ryota skrev.
-Han borde inte ha skrivit. -Nej.
Jag fattar varför han ville skriva.
-Absolut. -Man vill ju veta.
Och Usak sa att han ska göra ett sista försök.
-Han sa att han skulle göra nåt. -Ja.
DISKUTERA OCH BESLUTA VILKA SOM SKA TA DAGENS SKIFT
Jag.
Va?
Jag vill ta dagens skift…
…i kaffebilen.
Jaså?
Och gärna med Kazuto.
Om du vill?
Oj.
Nu fick han veta.
Så klart. Gärna.
Tack.
Ha det så kul.
-Vi ses. -Ha så kul.
Hej då.
Vilken plötslig utveckling.
Ciao, ciao.
Tack.
-Har du ditt körkort? -Ja.
-Brukar du inte köra? -Bara när jag är i min hemstad.
Det är min första gång som passagerare.
-Jippi. -Då kör vi!
-Vad mjukt du kör. -Gör jag?
-Åh, se på havet. -Där har vi det! Så vackert.
-Det är så vackert. -Det är det.
Var du mentalt förberedd på att sälja kaffe idag?
Nej, inte direkt.
Jag tänkte att det här var enda chansen att få prata med dig.
Ja.
Varför ville Usak jobba? Vad tror ni kommer hända?
-Nåt lär hända idag. -Definitivt.
Ja, det var oväntat.
Det kanske inte är en stor grej, men det var absolut oväntat.
Inte så långt bort, Usak.
-Fota när jag hoppar. -Okej.
Oh hopp!
Det kunde ha blivit en bra bild.
-Ska vi hoppa tillsammans? -Ska vi?
Och hopp!
Det blev grymt.
-Grymt foto. -Ja.
-Fantastiskt. -Så gulliga.
-Caffelatte. -En latte? Tack.
-Tack för tålamodet. Här är er islatte. -Tack.
Här är din guavajuice. Tack för tålamodet.
-Det var gott sista jag provade. -Verkligen? Tack.
Tack för ert tålamod.
-Varsågod. Tack. -Tack så mycket.
Tack!
-Det här gör mig glad. -Ja.
Det här är en underbar dag.
-Jag gillar dem. -De passar ihop.
-Helt ärligt. -De verkar som ett bra par.
Kanske kommer överväldigade Kazuto finna tröst hos Usak.
DAGENS FÖRSÄLJNING: 10 700 YEN
-Jag kan bära loggboken. -Havet är så vackert.
Så vackert.
-Visst får det en att vilja gå barfota? -Ja, skor är lite…
Se upp! Vågen kommer!
Åh nej!
Jag blev blöt.
Du först.
Varsågod.
-Din tur. -Okej.
Innan jag skriver ett meddelande skulle jag vilja jag prata med dig.
-Kan jag skriva meddelandet sen? -Visst.
Jag är verkligen dass på att… Jag menade inte att säga "dass".
-Dass? -Jag menade att jag är kass på att prata.
Dassig?
Det är lätt att säga fel.
Jag må vara osammanhängande
men försök gärna att lyssna.
Okej.
Du ska inte känna att du behöver ge mig nåt svar.
När jag kom hit var du den första
som gjorde intryck på mig.
Du arbetar flitigt och du lagar fantastiskt god mat.
När du tog dig tid att prata med mig visste jag att du var en snäll person.
Jag tycker…
…att du har
massor med fina egenskaper.
Och i Gröna rummet…
…har alla nu använt halva sin tid.
Men för mig
blir det här sista dagen.
Va?
Jag ska lämna Gröna rummet.
Seriöst?
Ja.
-Va? -Va?
Du skämtar!
-Men varför? -Varför?
Jag kom hit
för att jag ville kunna kommunicera hur jag känner.
Så det ville jag verkligen göra idag.
Det är därför jag bjöd ut dig.
Jag vill berätta för dig.
Jag hittade nån här som jag gillar
och lyckades uttrycka mina känslor.
Nu…
Nu är jag nöjd.
Ja.
Det var allt jag ville säga.
Jag ska skriva ett meddelande nu.
Åk du tillbaka först.
-Då beger jag mig. -Tack.
-Vad är det för ljud? -Är de tillbaka?
-Hallå! -De är tillbaka.
Kazuto är chaufför.
Välkomna tillbaka!
-Han är så lugn. -Bra jobbat idag.
Välkomna hem.
-Vi är tillbaka. -Välkomna.
Välkommen hem.
-Då var vi hemma. -Välkomna.
Välkomna tillbaka.
-Är ni trötta? -Dagen gick fort.
-Du ser allvarlig ut. -Jag anar att du är spänd, Kazuto.
-Vad hände? -Du ser så vuxen ut.
-Vad händer? -Va?
Du skämtar.
-Du skojar. -Lägg av.
Vad händer?
-Vad händer? -Vad pågår?
Jag lämnar Gröna rummet idag.
Seriöst?
Ja.
-På riktigt? -Jag åker utomlands med jobbet imorgon.
Jag förstår.
Redan från början visste jag att min tid här var begränsad.
-Så plötsligt. -Ja.
Jag kommer sakna dig.
Idag…
Åh nej!
Jag kan inte prata.
Idag jobbade jag med Kazuto i kaffebilen
och jag lyckades med min målsättning.
Att förmedla mina känslor.
Jag kan åka härifrån med en positiv känsla.
Det kvittar om ni stannar här för kärlek eller vänskap.
Jag tror där är saker man bara kan säga för att man är här.
Jag hoppas att ni uppskattar denna chans att visa hur ni känner,
att dela era tankar, att vara lyckliga…
och fullgör er vistelse i Gröna rummet.
Kul att träffas. Jag är gogo-dansaren Usak.
Ibland vet jag inte vilket mitt sanna jag är.
Vad gillar du att göra?
Det jag samlade mod för att säga ignorerades helt…
Jag drar ner på den. Kycklingen.
Om jag inte ändrar på mig
kommer inte stämningen heller förändras.
Du är min typ.
Va?
Ja!
Det är ändå frustrerande.
Med Kazuto.
Om du vill?
Vad ska ni ha till middag?
Vi har lagat keemacurry idag.
Vi köpte kycklingbröst också.
Tack.
Ät kycklingen också.
Tack så mycket.
Jag står inte ut.
Tack för allt.
Jag är glad för tiden vi fick ihop.
-Tack så mycket, Usak. -Tack.
Lycka till.
Usak! Tack så mycket.
-Du hjälpte mig att trivas här. -Nej då.
Vi hade ju precis börjat ha kul.
Tack.
-Tack, Shun. -Tack.
-Vi lärde just känna varandra. -Det vet ett nöje.
Tack för att du bryr dig om mig.
Tack, Kazuto.
-Tack. -Tack.
Jag fick känna de här känslorna tack vare dig. Tack så mycket.
Lycka till.
Ta hand om dig. Lycka till.
-Ni med! -Tack, Usak.
Ta hand om er.
-Oj. -Vad är det?
-Så fint! -Vad?
Vad är det?
Han ritade en massa.
Fantastiskt.
-Ritade han det? -Fantastiskt!
Det var två stimulerande veckor för mig.
Jag ser det som ett stort framsteg att jag kunde uttrycka mina känslor.
Det lär hjälpa mig i framtida relationer.
Det blir ett minne för livet.
Helt säkert. Det ligger mig varmt om hjärtat.
Undertexter: Rasmus Edlund