Začneme?
Se zalíváním?
Jo.
RJÓTA (28) MODEL A VEDOUCÍ KAVÁRNY
GENSEI (34) Z TCHAJ-WANU, KADEŘNÍK A VIZÁŽISTA
Ať už tu hledáte lásku, nebo přátelství,
některé věci byste podle mě
nedokázali říct nikde jinde než tady.
Doufám, že si té příležitosti vážíte a pořádně ji využijete.
Naučte se mluvit o svých pocitech, a hlavně se tu
mějte dobře.
Podle toho, co Usak říkal,
dosáhl svého cíle.
Vyjádřil, jak se cítí, a mohl tak bez výčitek odejít.
Vážně tím na mě udělal dojem.
Když člověk s něčím začne, měl by to dotáhnout do konce.
Vím, že už nám tu zbývá jenom pár dní,
ale rozhodl jsem se udělat všechno pro to, aby nepřišly vniveč.
Sirup tu asi nemáme, co?
- Jenom čokoládový. - Uděláme moccacino?
Skvělý nápad!
- To bych si dal. - Umím ho připravit.
- Fakt? - Jo.
- A uděláš mi ho? - Jasně.
Tak Rjóta mi ho prý připraví.
Cože? Já chci taky!
Říkal, že ho udělá speciálně pro mě!
Speciálně pro mě, jasný?
Říká se „jasné“!
Jasné? Posloucháte mě vůbec?
Ty jo!
Jé, to je krásné!
Prosím.
Děkuju.
Mám to taky zkusit?
Hezký.
- Vyfotil si ho s Rjótou v pozadí. - Panečku!
Říká nám: „To je on!“
Myslíte, že to pak uvidí?
BOYFRIEND
ROZHODNĚTE, KDO SI DNESKA VEZME SMĚNU
Kdo chce dneska vyjet s dodávkou?
Já, ale s Rjótou.
Fakt? Tak jo.
Super.
Žádné námitky?
Proč chceš pracovat?
Abych mohl být s Rjótou…
To je sladké!
No není roztomilý?
Tak to určitě jeďte spolu.
Proč?
Protože jsou rozkošní.
Chci k sobě Rjótu.
Tak pojďme.
Jo!
Díky, že sis vybral mě.
Na začátku jsem si myslel, že o mě má Rjóta zájem, ale pletl jsem se.
Jenže mě pořád přitahuje.
Rád si s ním povídám
a je mi s ním moc příjemně.
GENSEI A RJÓTA
Zdravím. Nedáte si kávu?
Dobrý den.
Tady je naše nabídka.
- Máte ledovou překapávanou kávu? - Ano.
Za chvilku to bude.
Vy jste tady na procházce?
Přesně tak.
Sami?
- Ano. - To je hezké. A jak se směje!
Děkujeme za strpení.
- Zvládnete to? - Ano.
Ještě jednou děkujeme.
Díky moc.
Ten je rozkošný.
- Děkujeme. - Děkujeme.
- Dobrý den. - Dobrý den. Nedáte si kávu?
Chutná vám?
Je osvěžující a skvěle voní.
- To nás těší. - Děkujeme.
Jsou v ní zrna z Etiopie…
- Je dobře kyselá. - Přesně tak.
Ještě v ní můžete cítit kolumbijská zrna. Ta jsou taky krásně nakyslá.
- Děkujeme moc. - Děkujeme, že jste se u nás zdrželi.
Takhle jsi vážně roztomilý.
Ve svojí kavárně dělám to samé.
DNEŠNÍ TRŽBA: 10 500 JENŮ
Víš…
Takhle jsem si…
s tebou chtěl popovídat už od začátku.
Skoro od prvního dne.
- Fakt? - Jo.
Když jsi poprvé řekl, že chceš pracovat se mnou,
udělal jsi mi radost, ale zároveň jsi mě zaskočil.
A když jsme měli napsat, s kým chceme na rande,
vybral jsem si tebe.
Fakt?
To jsem nečekal. Nekecáš?
Nakonec to sice nevyšlo, ale tohle společné posezení po práci
by se taky dalo považovat za rande, ne?
Jo, to je pravda.
A proto bych ti chtěl dát dárek.
Cože?
Něco pro tebe mám.
Hele.
- Můžeš se podívat dovnitř. - Díky.
Počkej…
To je pro tebe.
Cože? Tak to ti moc děkuju.
- Fakt ti sluší. - Vypadá to takhle dobře?
Zkus si ho upnout kolem krku.
Tak ti taky bude slušet.
Jo, vypadá to dobře.
Vážně?
- Hodí se k tobě. - Fakt? Díky.
Doufám, že ho budeš nosit.
- Usak je podle všeho pěkně nakopl. - Přesně.
Není to super?
No… přívěsek jsem ti předal,
ale můžu tě ještě o něco poprosit?
O co?
- Rád bych tě nalíčil. - Jenom do toho.
Kdykoliv se na tebe podívám, chci to vyzkoušet.
Trošku tě upravit.
- Jdeš do toho? - Jasně.
- Můžu? - Jo.
- Tak… - Ať je ze mě fešák.
Jasně.
Podle mě jsem se dneska vyjádřil jasně.
Teď už musí vědět, co k němu cítím.
Na rovinu jsem mu řekl, jak si s ním rád povídám
a jak to celé začalo.
Zbytek už je jenom na něm.
No…
Pokud se naskytne příležitost, rád si s ním zase popovídám.
Podívejte, co mi dal Gensei.
Ten je rozkošný!
Fakt ti sluší.
Dneska jsme parkovali u obchůdku s módními doplňky.
Koupil jsem ho před začátkem směny a po práci jsem mu ho předal.
Cože? To je sladké!
To od tebe bylo hezké.
Rád dávám dárky jenom tak.
Když je to pro toho člověka jako dělané…
A není to každý den, kdy se vám zachce někoho obdarovat, ne?
Je to fakt výjimečný pocit.
Souhlasím.
Myslel jsem, že mi tím dárkem něco naznačuje,
ale potom mě hned poprosil o laskavost.
Nakonec to vyznělo spíš jako nějaký žertík.
Popravdě jsem si nebyl jistý,
jestli ke mně něco doopravdy cítí.
Jestli mě má doopravdy rád, nebo ne.
- Aha. - On to jako pořád nepochopil?
- Cože? - Mně to teda přišlo jasné.
Každý člověk to asi vnímá jinak.
Rjótovi to podle všeho jasné nepřišlo.
Asi mu měl natvrdo říct: Líbíš se mi.
- Možná. - Aha.
Gensei se ale změnil, co? Vyspěl.
- Přesně tak. - Díky Usakovi.
Jako dárek na rozloučenou jim pomohl se otevřít.
Semínka, která zasadil, začala klíčit. Já fakt žasnu.
Já taky.
Když se člověk nějak změní, je to na něm vidět.
To je pravda.
- Když se pro něco odhodlá. - Přesně.
My si tu povídáme jako by nic, ale tady se nám taky někdo změnil.
Mně to taky nedošlo.
- Vážně ti to sekne. - Díky.
- Jsi fakt kočka. - Tohle nosím do práce.
Konečně zase vypadám normálně.
Nevěděl jsem, že to jde vyrobit tak rychle.
Pojď ke mně, Daii.
Cože?
Máš jít k němu.
Pokračujte.
Ano, prosím.
Co to jako…
- A v tomhle je ten problém! - Kroť se!
- Proto je Dai tak zmatený. - Přesně!
Ale dotýkat se ho nesmí.
Cože?
Jedna věc mi vážně vadí.
Podle mě by bylo lepší,
kdybychom zůstali jenom kamarádi.
Ale stejně se mě
pořád snaží provokovat.
Já tomu klukovi vůbec nerozumím!
Najednou jsem se…
s ním začal cítit dobře.
Od té chvíle, co jsme se rozhodli
zůstat jenom kámoši,
už se na mě tak nevěší.
S takovou by nám to nakonec mohlo fakt klapat.
Cítím se daleko příjemněji, když na mě partner pořád nedoráží.
Dokud teda nejsme spolu.
Takže se cítí líp, když má od Daie nějaký odstup.
Dai to ale může cítit jinak.
Dai podle všeho trpí.
Chtěl by Šuna zahrnovat láskou.
- A o tom mluvím! - Jo!
To bylo trochu…
To není dobré.
Vůbec ne.
S takovými není řeč.
- Nenechá na sebe sáhnout. - Ne.
- Je fakt krutý. - Vidíte Daiův výraz?
- Není divu, že se tváří takhle. - Přesně.
Já mu rozumím.
Takže Šun to na něj zkoušet může,
ale jakmile si něco dovolí Dai, hned ho odstrčí.
Nemyslíte si, že ho tak provokuje schválně?
Aby dal Daiovi jasně najevo, na čem je.
Aby mezi nimi vytyčil nějaké hranice.
Je to vážně matoucí.
Má to s ním těžké.
ROZHODNĚTE SE, KDO SI DNESKA VEZME SMĚNU
Kdo se přihlásí?
Tak já.
- To byla rychlost. - Jo.
Jdu do toho.
Fakt?
Tak jo.
Bude to Te-hon.
A koho si vezmeš k sobě?
Chci jít…
s Kazutem.
- Tak jo. - Super.
Tak to byste…
měli vyrazit.
Zlomte vaz.
- Budeš mým parťákem? - S radostí.
- No teda! - Zase Kazuto? Boží.
Ten vážně nemá soupeře.
Šunko!
- Nemohl jsem na to nic říct. - Jak to?
- Taky jsem chtěl Kazuta pozvat na rande. - Já vím.
Vůbec mě nenapadlo, že by mě Te-hon mohl předběhnout.
Copak má asi v plánu? Podle mě teda nic neplánuje, ale…
Chtělo se ti do práce?
To vyloženě ne, ale chtěl jsem…
zkusit pracovat s tebou.
- Jo? - My spolu ještě nebyli.
Já to bral úplně stejně.
Vítejte u nás. Dobrý den!
Vítejte.
- Prosím. - Děkuji.
- Děkujeme moc. - Mějte se.
Dobrý den. Vítejte u nás.
Máme černou kávu, latte a sušenky.
- Tady to máš. - Díky.
- Pardon, že to tak trvalo. - Děkujeme.
Díky moc.
- Děkujeme. - Já si to vezmu, díky.
- Prosím. - Mějte se.
A teď ty karbanátky necháme podusit?
Když s někým chodíš, změníš se nějak?
Když s někým chodím…
soustředím se jen na toho člověka.
- Chápu. - Vždycky se snažím přizpůsobit.
- Moje láska je bezpodmínečná. - Bezpodmínečná?
- Jak se chováš ty? - Dokážu plnit obě role.
Chci s ním cítit takovou tu příjemnou trému.
Jo, to já taky.
- Ta je důležitá, že jo? - Přesně.
Musí mi připadat sexy,
ale zároveň roztomilý.
Abych měl pocit, že bych tomu člověku odpustil cokoliv.
Mluvil jsi teď někdy s tím, do koho jsi zakoukaný?
Pár příležitostí jsem měl.
Osobně považuju za důležitý jak čas přáteli,
tak s tím, koho mám rád.
Hledám tu správnou rovnováhu.
Snažím se příliš nedožadovat pozornosti.
Ale vyznal ses mu?
Jo… vyznal.
Řekl jsem mu, že mě přitahuje.
A byl jsi přímočarý?
Jo, podle mě jsem se vyjádřil jasně.
No teda!
- To muselo být těžký. - Co?
- Takhle se vyznat. - Pro mě?
Nevím, no…
Když se nevyjádříš jasně, tak to ten člověk nepochopí.
Došlo mi, že je zakoukaný do někoho jiného,
a viděl jsem na něm, jak moc ho ten člověk bere.
Byla to pro mě velká rána.
Jo… vážně byla.
Furt ale nosí můj přívěsek.
I když nedokážu říct, jestli pro něj něco znamená.
Genseiovi došlo, že má Rjóta zájem o někoho jiného.
Pořád ale nosí jeho přívěsek.
- To se prostě stává, že jo? - Jo.
Už se to nese.
- Díky. - Nápodobně.
- Přijďte zas. - Mějte se.
- Je to tady! - Jo.
Nový účastník?
Takže se k nim přidává tady?
- Vítejte u nás. - Dobrý den.
- Ledové latte, prosím. - Hned to bude.
Sušenky máme ve slevě.
Tak mi jednu dejte.
- Vážně? To dělá 600 jenů. - Dobře.
- Díky. - Snězte ji do tří dnů.
Tady máte zpátky.
Na kávu mám počkat tady?
- My vám ji přineseme. - Děkuju.
Nápodobně.
Nebude to nový kolega?
- Myslíš? - Já nevím.
Proto má ten kufr?
Půjdeme spolu?
- Už se to nese. - Prosím.
Děkujeme za trpělivost.
Vaše ledové latte.
Víte…
Jmenuju se Ikuo a ode dneška budu bydlet s váma.
Ty jo!
- Těší mě. - Nápodobně.
Měl jsem pravdu.
- Rádi tě poznáváme. - Přesně tak!
Jak jim to dneska asi šlo?
Taky jsem zvědavý.
- Hele, už jdou. - Ahoj.
- Nazdar. - Vítejte zpátky.
- Čau. - Tak jsme doma.
Ty jsi byl v tomhle, Te-hone?
- Najednou jsi takový… - Sekne ti to!
- Vážně. - Jsi stylař.
Máme pro vás důležitou zprávu.
- Ne! - Cože?
- Nedělej to! - Co je?
Co se děje?
Ahoj. Budu váš nový kolega. Jmenuju se Ikuo.
Moc mě těší.
Tak to je bomba! Fakt jsem z toho v šoku.
- Působí vážně příjemně. - Ikuo.
Takového jsme tu ještě neměli.
- Ty ho znáš? - Vůbec ne.
Zněl jsi, jako že jo.
Jenom se mi líbí to načasování.
Rád vás poznávám.
Vítej mezi náma.
Jmenuji se Ikuo.
Je mi 22 let.
Pracuju v burgrárně.
Zbožňuju ten pocit, když jsem zamilovaný.
Chci vedle někoho ulehávat, koupat se s ním a vychutnávat si
takové ty obyčejné věci.
Rád se o svého partnera starám.
Chtěl bych mu umývat vlasy.
A hrát si s pěnou, která se v nich vytvoří.
Nechci být v lásce pasivní.
Můžu se do tebe zamilovat?
Neměl jsem do toho strkat nos.
Budu si tě nade všechno vážit.
Viděli jste ty ukázky?
Je vážně asertivní.
Vypadá to fakt skvěle.
Proč ses rozhodl účastnit tohohle pořadu?
Chci si najít přítele.
Nic víc. Už rok a půl jsem s nikým nebyl.
Doufám, že tu poznám nějakého fajn kluka.
A jaký máš typ?
Potřebuju, abychom byli na stejné vlně.
To chápu.
Slyšíte to? Šun ho chápe.
Jak to zamumlal.
A taky…
No…
Rád se nechávám rozmazlovat.
Potřebuju se cítit milován.
Cože?
To je…
Proč nikdo nereaguje?
- Čekal jsem nějakou odezvu. - No tak!
Jsem rád, že máme dalšího člena.
A je to fešák, nemyslíte?
Hodně se směje.
Působí přátelsky.
Čiší z něho optimismus.
Vypadá, že má silného ducha.
- Tohle triko by mohlo být fajn. - Co?
- Co tohle triko? - Mně se líbí.
- Bude ti slušet. - Jo?
- Rjóto? - No?
Můžu tě zase poprosit…
O moccacino? Jasně.
Uděláš mi ho?
To si piš.
- Na. - To je zatím nejhezčí.
Díky.
- Děkuju moc. - Nemáš zač.
Ty moccacina je docela sbližujou.
Přesně.
Hned tam budu.
Co kdyby ses Ikuovi zalíbil ty, Genseii?
To se určitě nestane.
Fakt tomu nevěřím.
- Proč ne? - Jsem o 12 let starší.
Na tom nezáleží.
Co když bude chtít Kazuta?
Nebude…
Podle mě by k sobě vůbec nehodili.
Myslím Kazuto a Ikuo.
Souhlasím.
Každý je úplně jiný.
- Myslíte? - Nedokážu si je spolu představit.
- A to je důležité. - Přesně.
Fakt se k sobě musí hodit.
Zeptáme se, kdo ho na první pohled zaujal nejvíc?
- Podle mě nám to řekne. - Jo.
Naprosto sebejistě.
„Líbí se mi Šun!“
Co když řekne, že je to Dai?
Myslíš, že se o něj začneme prát, jo?
- Třeba jo. - Jo.
Máš pravdu.
Mohl by to být kdokoliv.
Kdokoliv z nás.
Třeba se porveme.
- Prý že se porvou. - Rvačka!
- Teď se do toho vkládá Ikuo. - Jo.
- Vítej. - Máme tu nováčka.
Chce se nechat hýčkat, ale je asertivní. Takový tu ještě nebyl.
Máme tu i další mlaďochy,
ale žádný se otevřeně nechce nechat rozmazlovat.
Přesně tak.
Kdo se mu podle vás líbí? Zatím nevíme…
Ikuovi?
- Chce někoho na stejné vlně. - Jo.
- Co Alan? - Alan?
Taky mě napadl on.
- Někdo vyspělejší. - Jo.
Podle mě bude chtít Daie.
Myslíš?
Proč?
Podle mě se oba stejně lehce nadchnou.
- A oba jsou extroverti. - No jo.
Dai je sice taky mladý, ale rád se na partnera věší.
Určitě by Ikua s radostí obskakoval.
Myslíte, že to tam rozvíří?
To voní…
Ty kráso!
Moje oblíbený jídlo!
To vypadá skvěle!
Božsky.
Nejsou ty brambory tvrdé?
- Za mě jsou v pohodě. - Jo?
Dneska si uděláme piknik.
Čeká nás skvělý den.
Uděláme onigiri?
- Spolu? - Jasně.
Tak teda vyrážíme.
- Šun už se bojí. - Vypadá znepokojeně.
- Tobě je stejně jako mně, že? - Jo.
A už rok a půl nikoho nemáš?
Přesně tak.
- Co ty? - Já jsem přesně dva roky sám.
- To vyjde nastejno. - Dva roky.
Začne ti to chybět, že?
Jo.
Už jsi někdy chystal oběd pro svýho kluka?
Asi ne.
Vždyť je to tak hezké.
Dej mi sem rýži.
Vydrž.
Teď!
- Nemluv na mě jak na psa. - Promiň.
Fólii, prosím…
Nemusíš se hned vztekat.
- To asi ne. - Ne.
- Já už si ten den užívám teď. - Takže nikam nejdeš?
Vždyť jsme ještě ani nevyšli.
- Kdy jsi byl naposledy na pikniku? - Před třemi nebo čtyřmi lety.
To jako fakt?
Ty jo, vidíte ten maják?
Chci se podívat nahoru.
Vypadá nádherně!
Dá se jít dovnitř?
Určitě jo.
Tři, dva, jedna…
Dobrou chuť!
Já nejdřív zkusím ovoce.
Mňam!
To je dobrota.
Je to výborné, Kazuto.
- Fakt? - Jsi génius.
Přesně tak.
- Děkujeme. - Je to mňamka.
- A co můj salát? - Je vynikající.
S tím krabem působí luxusně.
Tohle by měl ochutnat každý.
- Já to zkusím. - Jasně.
- Zaujal tě tu někdo na první pohled? - Jo.
Chtěl bych si s ním pořádně popovídat a trochu líp ho poznat.
Dobře ty!
Pošli to zpátky!
- Jste na sebe nějak hodní. - Až moc.
Jo!
Je mi vedro.
- Pojďme do stínu. - Pauza!
- Odpočineme si. - Dáme volejbal?
Ty nás teda uháníš.
Tak jo.
- Ten je dobrej. - Je.
Třeba kdysi hrál.
Ten beztak umí všechno.
Vypadá jako sportovec.
Mně se to… docela líbí.
- Víš co? - Copak?
Fakt se mi zamlouvá.
Možná je to ale tím, že je tu nový.
Víš, jak jsme dneska chystali to jídlo?
Ikuo byl skoro pořád u tebe.
Podle mě se mu líbíš.
Asi s tebou souhlasím.
Působí příjemně.
- Jo. - Je…
Takový přímočarý.
- Co to? - Daii?
- Zlato… - Daii!
Znamená to, že jsi přesedlal?
Ikuo je úplně jiný než Šun.
Přesně tak.
Nechceš se vyfotit?
- Cože? - Na skále.
Jasně že chci.
- Tak pojďme. - Dobře.
Půjdeme tamhle? Nebo tamhle?
- Kde to bude lepší? - Tamhle.
Asi máš pravdu.
Tak jsem zpátky.
Bavilo tě se na nás dívat?
Díky.
Tumáš, Rjóto.
Děkuju.
- Hezký. - Že jo?
Získal jsem nějaké body?
- Jeden? - Jeden?
Že bychom tu měli nový pár?
Půjdeme k tomu majáku?
Řekni, co chceš dělat.
Chci mluvit s Kazutem.
Od toho rande v hostinci
fakt nedokážu říct, jak se cítí.
Já se ženu vpřed, ale nevím, jak je na tom on.
A není mi to vůbec příjemné.
- Necháme je? - Jo.
Kam půjdeme?
K majáku.
Každý má rád někoho jiného.
Vidíš, co se děje tamhle?
Podle mě se to Daiovi vůbec nelíbí.
Stejně tě to musí znervózňovat.
Ale vůbec ne.
Ani trochu.
Protože nevěřím, že si Dai vybere jeho.
Určitě dá přednost mně,
ale…
stejně…
Mně by se to na tvým místě taky nelíbilo.
Že ne?
Jaká byla včerejší směna s Te-honem?
- Já si to užil. - Jo?
Aha. Mě to popravdě dost znervóznilo.
Když Te-hon zvedl ruku a chtěl pracovat s tebou…
došlo mi, že vůbec nevím, jak se cítíš.
Proto jsem s tebou chtěl mluvit.
Chápu.
Když srovnám svoje pocity
před tím rande a potom…
na začátku jsi mě doopravdy přitahoval.
Proto…
jsem tehdy napsal tvoje jméno.
Teď tě ale beru spíš jako kamaráda.
Takhle to cítím teď.
To musel být šok.
Aspoň k němu byl upřímný.
To je to hlavní.
Je mi z toho smutno.
Zkusíme chytat kraby?
Ty jo! No jasně!
Sejdeš dolů?
- Můžu? Já fakt jdu. - Jasně.
Hop.
- Neštípnou mě? - Koukej!
Můžou krabi žít pod vodou?
- Tady jich je! - Ty kráso!
Opatrně. Ať se nenamočíš.
Máš pravdu.
Když se nad tím zamyslím,
já takhle asertivní rozhodně nejsem.
Takže…
někdo jako Ikuo by se k Daiovi možná hodil víc.
Těžko říct.
Jaký byl tvůj ex?
Řekl bych, že ty se mu…
podobáš ze všech nejvíc.
Vážně?
Povahou…
Oba jste vysocí…
Dokonce máte i podobné rysy.
To jako fakt?
Jaký byl tvůj poslední vztah?
Byl o hodně starší než já.
Strašně mě rozmazloval.
- Takže byl sladký? - Šíleně.
Zeptej se, jak moc.
Jak moc?
- Jako poleva na… - Ale ne!
Nech mě ten vtip doříct!
- To by bylo nadlouho. - To neříkej.
- Tak jsem tě zarazil. - Jo?
Jsme na stejné vlně, že?
- Taky si myslím. - Není to šílený?
- Je. - Tenhle pocit mám fakt rád.
Když se někoho usilovně snažím bavit
a on jenom nezúčastněně přikyvuje,
zklame mě to.
Chápu.
Co na to asi říká Dai?
I když jsou na stejné vlně, nemusí z toho vzejít láska.
Tohle je docela oříšek, no.
- Můžou z nich být skvělí kámoši. - Jo.
- Zábava není všechno. - Jasně.
A Dai se přece zakoukal do Šuna.
- Našeho pesimisty. - A ten je úplně jiný.
- Pozor na štěrk. - Neboj.
- V pohodě? - Au!
- Není ti nic? - Ne.
- To muselo bolet. - Jo.
Pojďme zpátky na trávník.
Určitě to bolí.
To si piš.
- Hodně? - Strašně.
Zvrtnul sis kotník? Počkej, neblbni!
To je bolest.
Jsi v pohodě?
Jo. Krev mi neteče.
Dobrý? Nebo to furt bolí?
Asi dobrý.
Určitě?
- Jo. - Můžeš chodit.
Musí to dost bolet.
Bolí to.
Mám tě vzít na záda? Tebe v pohodě unesu.
Podrž mi flašku.
Tak jo, to zvládnu.
Ještě vydrž.
Ty jdeš tamhle?
Počkej, kam mám teda jít?
Tamhle.
Teď jsi jako můj taťka.
Nech si toho.
Tvůj taťka fakt nejsem.
Tady je to strmé.
To je v pohodě.
- K vyhlídce? - Zvládneš to?
Levou zadní. Pojďme na to.
Ty jo, to je nádhera, že?
Díky za všechno.
To mám říkat já.
Na rovinu jsi mi řekl,
že mě bereš jenom jako kámoše.
A toho si fakt vážím.
I když jsem nevěděl, jestli ke mně vůbec něco cítíš,
vsugeroval jsem si něco jiného a moje srdce uhánělo vpřed.
Teď už se nemusíme kvůli ničemu stresovat
a bude nám spolu příjemněji.
Jsem moc vděčný, že ses ke mně rozhodl být upřímný.
Vzal to dobře. Udělal na mě dojem.
Je to vyspělý člověk.
Mluví o svých pocitech s rozvahou.
- Co ty, Rjó? - Co?
- Ty si nechceš s nikým promluvit? - Chci, ale…
Nemůžu.
Ve třech by to bylo dost divné.
Chápu.
Nemohl bych mluvit otevřeně.
Počkám si na jinou příležitost.
Chci mluvit s Kazutem.
To je ten člověk, kterého mám rád, víš?
Chudák Gensei…
Genseii!
- To musí bolet. - To teda!
Možná to vyjde zítra nebo pozítří.
- Nebo rovnou dneska, ne? - Jo.
Ahoj.
Už jsem zpátky a beru si banán.
- Jasně. - Díky.
Chcete něco k pití?
- Měli jsme vodu. - Jo?
- Hele! - Podíval se na něj.
- Chce vidět jeho reakci. - To se nám to zamotalo!
Trochu se napiju.
Jsi v pohodě, Šune?
Mám vztek.
- Vztek? - Jo.
Nechci ani slyšet jeho hlas.
Vážně mě vytočil.
Počkej. Ještě jedno kolo.
Já bych tuhle situaci taky nezvládal.
Gensei si myslí to samé.
Přesně.
Popravdě nevím, co cítím.
Žárlivost to ale není.
Takovýhle piknik jsem ještě nezažil.
To byl teda divoký piknik.
To jo!
Bavil se jenom Ikuo.
Ten netuší, co se kolem něj děje.
Neví, která bije.
Překlad titulků: Veronika Kursová