Lássunk hozzá!
- A locsoláshoz? - Igen.
MODELL ÉS BARISTA
TAJVANI SZÁRMAZÁSÚ FODRÁSZ-SMINKES
Mindegy, hogy a szerelem vagy a barátság miatt vagy itt.
Van, amit csak úgy tudsz elmondani, ha idebent vagy.
Remélem, éltek a lehetőséggel, és kifejezitek az érzéseiteket…
és végig itt maradtok a Zöld Hullámban.
Ahogy hallgattam Usakot búcsúzkodni…
Végre ki tudta önteni a szívét, ahogy mindig is szerette volna.
Nagy utat tett meg.
Mély benyomást tett rám.
De szerintem fontos kitartani a játék végéig.
Már csak néhány nap maradt,
úgyhogy szeretném odatenni magam, és rendesen végigcsinálni.
Esélytelen, hogy legyen itthon szirup, mi?
Csokiszirup az van.
- Csoki. - Mocaccino.
Ez jól hangzik.
- Kérek. - Csinálhatunk.
Készíthetek mocaccinót.
- Tudod, hogy kell? - Aha.
- Akkor elfogadok egyet. - Oké.
- Ryota majd megcsinálja. - Mi? Én is akarok.
A kedvemért lefőz egyet.
De nekem, és csak nekem.
„Csak nekem!”
Csak nekem. Halljátok, srácok?
Ez de menő!
- Úristen, de gyönyörű! - Tessék!
Köszönöm!
Én is tegyek egy próbát?
Hajrá!
Besettenkedett Ryota mögé.
Hűha!
„Ez az én pasim!”
Ryota is látja majd a képet?
NYÁR, KÁVÉZÓ, PASIK
BESZÉLJÉTEK MEG, HOGY KI VÁLLALJA A MAI MŰSZAKOT!
Ki vezetné ma a kávémobilt?
Én, Ryotával.
- Menjünk! - Jó.
Van ellenvetés?
- Miért jelentkeztél? - Szeretnék Ryotával menni.
- Ez cuki! - Olyan cuki vagy!
- De jó az ilyet hallani! - Miért?
Ez nagyon édes.
- Szeretnék veled dolgozni. - Menjünk!
Ez az!
Jó muri lesz.
Az elején tévesen úgy értelmeztem,
hogy Ryota érez valamit irántam.
Én nagyon vonzódom hozzá.
Jó vele beszélgetni.
Otthonosan érzem magam a társaságában.
- Üdv! Kér egy kis kávét? - Üdv!
Mindenféle kávé kapható.
- Jegeskávét is árulnak? - Igen.
Pár perc, és kész.
Errefelé kirándulnak?
Igen.
- Így ketten? - Igen.
De édes! Nagy csibész!
Parancsoljon!
- Tessék! - Köszönöm!
- Köszönjük! - Köszönjük!
Nagyon édes!
Köszönjük!
- Üdv! - Üdv! Parancsolnak kávét?
- Hogy ízlik? - Felüdít. Nagyon finom.
- Köszönjük! - Igen.
Etióp kávébab is van benne…
- Kellemesen savas. - Így van.
A kolumbiai kávébab is savas. Lehet, hogy azt is érzi benne.
- Köszönjük! - Mi is!
Köszönünk mindent.
Cuki, amikor ilyen komolyan veszed.
Így szoktam dolgozni a kávézóban.
MAI BEVÉTEL: 10 500 JEN
Tudod…
Az elejétől fogva…
szerettem volna beszélgetni veled.
Az első naptól kezdve.
- Tényleg? - Igen.
Szóval amikor először megkértél, hogy vállaljam el veled a műszakot,
az elégé meglepett, de örültem neki.
És emlékszel az első randira?
- A te nevedet írtam. - Mi?
Nem hittem volna. Tényleg így volt?
Az nem jött össze, de lehúztunk egy napot a kávézóban.
Ez is felér egy randival, nem?
Szerintem igen.
Erről jut eszembe: van egy ajándékom számodra.
Tessék?
Egy jópofa apróság. Tessék!
- Nyisd ki! - Köszi!
Várjunk csak!
- Neked vettem. - Tényleg?
Köszönöm!
Nagyon jól mutat rajtad.
Jó a hossza?
Chokernek is jó lehet.
Úgy is jól nézne ki.
Szuper! Szorosan is remekül mutat.
Tényleg?
- Jól áll neked. - Igen? Köszi!
Remélem, hordod majd.
- Usak szavai betaláltak. - Úgy van!
Ez izgalmas fejlemény.
Szóval, a nyakláncért cserébe
kérhetnék egy kis szívességet?
Mit?
- Ki akarlak sminkelni. - Jó, benne vagyok.
Amikor rád nézek, erős vágyat érzek, hogy kisminkeljelek.
Kicsinosítalak.
- Csináljuk! - Rendben.
- Szabad? - Igen.
- Aztán… - Csinosíts ki!
Meglesz.
Úgy érzem, ma világosan beszéltem vele.
Meg tudtam fogalmazni, amit érzek. Igen.
És megbeszéltünk mindent, ami eddig történt.
Ki tudtam fejezni magam.
Igen. A többi már rajta múlik.
De…
Ha lenne még alkalmam beszélgetni vele, annak iszonyúan örülnék.
Ezt Genseitől kaptam.
- Nagyon cuki! - Igen, tényleg szép.
Volt egy ajándékbolt a kávémobil közelében.
Elmentem a boltba nyitás előtt, és zárás után odaadtam neki.
Jaj, ez nagyon aranyos!
Szívmelengető!
Akkor is szeretek ajándékozni, ha nincs konkrét apropója.
Ha passzol az illetőhöz.
Igen, érdekes dolog ez az ajándékozási vágy.
Nem mindennap érezzük.
- Ez egy különleges dolog. - Egyetértek.
Úgy éreztem, van jelentősége, hogy ezt nekem adja,
de aztán azzal folytatta: „Kérhetnék egy szívességet?”
Szóval talán ez nem is volt annyira komoly dolog.
Nem igazán tudtam rajta eligazodni,
hogy mennyire komolyak az érzelmei irántam.
Nem tudtam eldönteni, hogy tetszem-e neki vagy sem.
- Nem jöttek át az érzései? - De fura!
- Mi? - Pedig egyértelműnek tűnt.
De hát nem vagyunk egyformák.
Talán nem volt világos Ryotának?
Talán ki kellett volna mondania, hogy „tetszel”?
- Lehet. - Igen.
De Gensei az előnyére változott.
- Igen, ez fejlődés. - Usaknak hála.
Búcsúajándék.
Búcsúajándék mindenki számára.
Elültette a magot, és most szökken szárba. Ez nagyon szép.
Fantasztikus!
Amikor az emberek megváltoznak, az arcuk is változik.
Igen, ez igaz.
- Látod az elszántságot. - Így van.
Csak szólok, hogy nem csak Gensei változott meg.
Észre sem vettem.
- Gyönyörű vagy! - Köszönöm!
- Micsoda glamúr! - Így járok munkába.
Vissza a „szürke” hétköznapokba!
Őrület, hogy ilyen gyorsan megcsináltad.
Dai, huppanj le mellém!
Micsoda kedves invitálás!
- Folytasd csak! - Folytasd!
Hékás!
- Ezért hívta oda. - Ne már!
- Teljesen összezavarja Dait. - Igen!
- De nem teheti rá a kezét. - Mi?
Van valami, ami nem hagy nyugodni.
Lehetnénk inkább barátok.
Talán így lenne a legjobb.
És az előző beszélgetésünk ellenére
egész nap olyan kihívóan viselkedett.
Esküszöm, nem értem ezt az srácot!
Próbálom…
megszokni a közelségét.
Jelenleg… Hogy is mondjam…
Mióta megbeszéltük, hogy barátok leszünk…
nem próbál folyton rám akaszkodni.
Ha így megy tovább, talán működhet ez a dolog kettőnk között.
Jobban érzem magam mellette, amikor nem nyomul annyira.
Legalábbis a randizásig.
Jobban érzi magát Daijal, ha van köztük egy kis távolság.
De ez nem jelenti azt, hogy Dainak is jó így.
Nehéz lehet Dainak.
Ő arra vágyik, hogy turbékoljon a párjával.
- Így. - Igen.
Ez egy kicsit…
Hé, ez így nem lesz jó!
Tényleg nem.
Ez annyira lehúzós!
- Arrébb tette a kezét. - Igen.
- Hogy duzzog! - Nézzétek az arcát!
- Egyáltalán nem vagyok meglepve. - Igen.
Megértem.
Szóval azzal nincs gond, ha Shun rámozdul,
de ha Dai teszi rá a kezét, akkor arrébb rakja.
Mintha csak azért ment volna oda, hogy újra ellökhesse magától.
Szerintem így tisztázza a helyzetet.
Vajon így akarja kijelölni a határait?
- Nem tudom követni ezt a srácot. - Bonyolult srác.
KÉRLEK, BESZÉLJÉTEK MEG, HOGY KI VÁLLALJA A MAI MŰSZAKOT!
- Ki szeretné? - Én vállalom.
- Ez gyors volt. - Igen.
Én megyek.
- Te, és kész? - Szuper.
- Akkor hajrá! - És kit választasz?
Én…
Kazutót választom.
- Mehetünk. - Jó.
Akkor hát…
menjetek csak!
- Hajrá! - Akkor számíthatok rád?
Abszolút.
- Istenem! - Megint Kazuto. Remek.
Nagyon kapós ez a fiú.
Shunko!
Mit tehettem volna? Nem akadályozhattam meg.
- Nem? - Pedig én akartam elhívni.
Megértem.
Sosem hittem volna, hogy Taeheon fog beelőzni.
Vajon mik a szándékai? Ha vannak egyáltalán.
Számítottál a mai körre?
Nem igazán.
De akartam már veled dolgozni.
- Tényleg? - Eddig nem jött össze.
Én is így éreztem.
Köszöntjük a kávézónkban! Helló!
Isten hozta!
- Tessék! - Köszönöm!
- Köszönjük! Minden jót! - Köszönjük!
Üdv a kávézónkban!
Kávét, lattét, kekszet tessék!
- Tessék! - Köszönöm!
- Elnézést a várakozásért! - Köszönjük!
Köszönjük!
- Köszönöm! - Elveszem. Kösz!
- Megvan. Köszönöm! - Szép napot!
Hagyjuk még pácolódni a hamburgi húspogácsát?
Te hogy viselkedsz egy kapcsolatban?
Ha járok valakivel,
akkor köré építem fel az életemet.
- Értem. - Én alkalmazkodom hozzá.
- Feltétel nélküli szeretettel. - Értem.
Nálad hogy szokott ez menni?
Változó.
Csak érezzem azt a bizonyos bizsergést.
Igen, egyetértek.
- Ez fontos, nem? - De, nagyon.
Fontos, hogy külsőleg is tetsszen,
de az is, hogy kedves legyen.
Hogy érezzem: meg tudok neki bocsátani.
Beszéltél mostanában a kiszemelteddel?
Igen, váltottunk pár szót.
Próbálom megosztani az időmet közte és a többiek között.
Keresem az egyensúlyt.
Nem akarom túl gyakran félrehívni.
Elmondtad már neki, hogy mit érzel?
Elmondtam. Igen.
Elmondtam, hogy vonzódom hozzá.
Nyíltan bevállaltad előtte?
Igen, egyértelmű voltam.
Hűha!
- De nehéz is ez! - Mi?
- Egyenesen megmondani. - Igen?
Nem is tudom…
Egyértelműnek kell lenni, vagy nem értik meg.
Ryotának megtetszett valaki,
és látszik, hogy eléggé odavan érte.
Ez egy picit szíven ütött.
Igen, azt hiszem.
De rajta volt a nyaklánc.
Nem tudom, mit jelent számára.
Gensei rájött, hogy Ryotának tetszik valaki.
Viszont hordja a nyakláncot.
- Megesik az ilyen, nem igaz? - De.
- Köszönjük a türelmüket! - Köszönjük!
Viszontlátásra!
- Ott van! - Megjött.
Új szereplő?
A kávézóhoz megy?
- Szia! - Helló!
- Egy jeges lattét kérek. - Rögtön.
- A kekszek most akciósak. - Akkor vennék egyet.
- Remek. Hatszáz jen lesz. - Oké.
Köszönöm!
A visszajáró.
Megvárjam itt a kávét?
- Nem kell, kivisszük. - Köszönöm!
Nincs mit.
Szerinted új beköltöző?
- Lehetséges? - Nem is tudom.
Bőrönd van nála.
Menjünk együtt?
- Szia! - Bocsánat!
Köszönjük a türelmed!
A jeges latte.
Igazából…
Ikuo vagyok. Mától veletek fogok lakni.
Hűha!
- Örülök! - De jó!
Jó volt a megérzésem.
- Nagyon örvendek! - Örülök a találkozásnak.
- Vajon hogy telt a napjuk? - Engem is érdekelne.
- Itt vannak. - Megjöttünk!
- Üdv újra itt! - Helló!
- Hali! - Megjöttünk.
- Ilyen cuccban voltál? - Cuki.
Nem semmi. Nagyon pöpec.
- Királyul néz ki. - Menő cucc.
Fontos bejelentenivalónk van.
- Jaj! - Mi az?
- Ne! - Mi az?
Mondjátok!
Sziasztok! Én leszek az új lakó. Ikuo vagyok.
Nagyon örvendek.
Ez szenzációs! Micsoda meglepetés!
- Új szint visz a társaságba. - Ikuo!
Kicsit más, mint a többiek.
- Ismered? - Nem, dehogy.
Úgy mondtad, mintha ismernéd.
Úgy értettem, hogy remek az időzítés.
- Jó látni titeket. - Örülünk, hogy itt vagy.
Ikuo vagyok. Huszonkét éves.
Egy hamburgerezőben dolgozom.
Imádom azt a bizsergető érzést a mellkasomban.
Együtt aludni, együtt fürödni valakivel.
Kiélvezni az élet apró örömeit.
Olyan ember vagyok, aki szeret gondoskodni a másikról.
Még a haját is megmosom.
Szeretek játszani a habbal a fején.
Nem akarok passzív lenni a kapcsolatban.
Gáz, ha szerelmes vagyok?
Bocs, hogy beleütöttem az orromat.
Gondoskodom rólad, bármi is lesz.
- Láttátok a bevágásokat? - Magabiztos.
Biztos nagyon finom lesz.
Miért döntöttél úgy, hogy jelentkezel?
Szeretnék pasit.
Ilyen egyszerű. Másfél éve szingli vagyok.
Remélem, hogy itt találhatok egy kedves srácot.
Milyen pasit keresel?
Akivel egy hullámhosszon vagyunk.
Megértelek.
- Azt mondja Shun: „Megértelek.” - Maga elé motyogva.
És…
Hát…
Szeretem, ha elkényeztetnek.
Ha dédelgetnek.
Mi?
Semmi reakció, srácok?
- Pedig vártam. - Több lelkesedést!
Örülök, hogy új lakóval bővült a csapat.
Jóvágású pasi.
Sokat mosolyog. Kedvesnek tűnik.
Pozitív személyiség.
Erős egyéniség, amennyire lejött.
ZÖLD HULLÁM
- Ez a felső talán jó lesz. - Mi?
- Szerintem ez jó lesz. - Nem rossz.
- Csini. - Tetszik?
- Hé, Ryota! - Igen?
Főznél nekem megint olyan…
Mocaccinót? Készítek neked.
Megtennéd?
Persze.
- Tessék! - Ez az eddigi legszebb.
Köszönöm!
- Köszi! - Szívesen.
A mocaccino fontos motívum a kapcsolatukban.
Az tuti.
Mindjárt megyek.
Mit szólsz Ikuóhoz? Mi van, ha tetszel neki?
Nem hinném.
Nincs sok esélye.
- Miért? - Tizenkét évvel fiatalabb.
Mit számít a korkülönbség?
És ha Kazuto tetszik neki?
Hát…
Szerintem nem igazán passzolnak egymáshoz.
Kazuto és Ikuo.
- Egyetértek. - Más személyiségek.
- Nem is tudom. - Nehéz elképzelni őket együtt.
- Pedig az fontos. - Igen.
Igen, nagyon fontos.
Nem faggatjuk ki, hogy ki tetszik neki a legjobban?
- Szerintem elmondaná. - Igen.
Gondolkodás nélkül.
„Shun tetszik.”
És ha Dait mondja?
Úgy érted, kapnék egy riválist?
- Igen. - Aha.
Mondasz valamit.
- Bárki lehet. - Akármelyikőnk.
Nagy küzdelem lesz.
- „Küzdelem.” - „Küzdelem.”
- Ikuo berúgta az ajtót. - Az tuti!
- Isten hozta! - Éljen az új szereplő!
Szereti a babusgatást, de belevaló srác. Más, mint a többiek.
Van már egy ifjú csődörünk,
de csak Ikuo vállalta be, hogy kényeztetésre vágyik.
Pontosan.
Vajon ki tetszik neki? Még nem tudjuk.
- Ikuónak? - Akivel egy rugóra jár az agya, nem?
- Alan? - Alan?
Én is Alanra gondoltam.
- Egy érettebb fiú. - Igen.
- Én valamiért Daira gondoltam. - Ne mondd! Tényleg?
Miért?
Egy húron pendülnek, mindketten könnyen belelkesülnek.
- És extrovertáltak. - Igen.
Dai fiatal fiú, de eléggé ragaszkodó.
Szerintem ő szívesen magára vállalja a babusgatást.
Közeleg a vihar?
Jó illata van.
Hűha!
A kedvenc kajám!
Jól néz ki! Guszta!
Kemény a krumpli?
- Pont jó. - Biztos?
- Csapunk egy jó kis pikniket! - Iszonyú jó buli lesz!
- Rizsgolyók? - Csináljunk!
Kimozdulunk.
- Shun aggódik. - Igen, gondterheltnek tűnik.
- Egyidősek vagyunk, ugye? - Aha.
- Másfél éve szingli vagy? - Igen.
- És te? - Két éve. Kereken.
- Újabb közös pont. - Kereken két éve.
- Nekem is hiányzik már. - Igen.
Hé, csináltál már ilyen bentódobozt a barátodnak?
Szerintem még nem.
De biztos örülne neki.
Tedd rá a rizst a tetejére!
Várj!
Most!
- Nem vagyok a kutyád. - Bocsi!
- Jöhet a fólia! - Meg ne sértődj!
Jól van, na.
Már így is szuper napom volt.
- És még csak most jön a piknik. - Szuper lesz.
Mikor piknikeztél utoljára?
- Három vagy négy éve. - Tényleg?
Ott egy világítótorony. Az, ugye?
- Fel akarok menni oda. - Gyönyörű.
- Fel lehet menni? - Csak nem para.
Kezdjük!
Köszönjük az ételt!
A gyümölccsel kezdem.
Finom.
Nagyon jó.
Kazuto, ez isteni.
- Igen. Egy zseni vagy. - Jó?
Nagyon tudsz.
- Kösz a kaját. - Mennyei!
- Ízlik a krumplisaláta is? - Igen.
Van benne rák is. Nagyon fancy.
Ezt muszáj megkóstolnotok!
- Eszem belőle. - Jó.
- Felkeltette valaki az érdeklődésedet? - Igen.
Szeretnék többet beszélgetni vele, hogy jobban megismerhessem.
Ez az!
Üsd vissza!
- Milyen békés. - Túlságosan is.
- Ez az! - Megsülök.
- Tűnés az árnyékba! - Pihi!
- Tartsunk szünetet! - Röpizzünk!
- Szigorú edző vagy. - Akkor játsszunk!
- Ügyes! - Igen.
- Röpizett régen? - Szerintem mindenben profi.
Nagyon sportos.
- Elég… - Igen.
…bejövős.
- Tudod… - Te mit gondolsz?
Bejön a srác.
De lehet, hogy csak az újdonság varázsa.
De amikor ma csináltátok a szendvicseket és a rizsgolyókat,
Ikuo végig melletted volt.
- Szerintem kedvel téged. - Lehet benne valami.
Tetszik a kisugárzása.
És…
Nagyon közvetlen.
- Tessék? - Dai?
- Hűha!
Jöhet a következő fiú?
- Ikuo teljesen más, mint Shun. - Ez igaz.
Nem csinálunk egy képet? Onnan a szikláról.
De, jó ötlet.
- Akkor menjünk! - Jó.
A sziklától? Vagy onnan?
- Melyik legyen? - Előbb ez!
Oké, jó ötlet.
Megjöttem.
Jó volt nézni minket?
Köszi!
- Tessék, Ryota! - Köszi!
- Cuki vagy. - Szép itt.
Kapok cukiságpontokat?
- Egyet. - Szuper!
Ezek egymásra találtak?
Felmenjünk a világítótoronyhoz?
Mit szeretnél?
Beszélnék Kazutóval.
Amióta elmentünk ottalvós randira,
nem tudom, hogy érez Kazuto.
Úgy haladok előre, hogy nem tudom, mit érez.
És ez egy kicsit nyugtalanít.
- Induljunk! - Jó.
- Hova megyünk? - A világítótoronyhoz.
Összegabalyodnak a szálak.
Szerintem Dai nem élvezi.
Nem tűnik túl lelkesnek.
Be vagy parázva egy kicsit.
Ilyesmiről szó sincs.
A legkevésbé sem.
Szerintem Dai nem őt választja.
Engem fog választani,
de tudjátok…
ez…
- Én a helyedben nem lennék túl vidám. - Hát igen.
Milyen volt a tegnapi műszak Taeheonnal?
- Jól elvoltunk. - Élvezted?
Értem. Őszintén szólva eléggé aggódtam miatta.
Amikor Taeheon jelentkezett, és azt mondta, veled akar menni.
Rájöttem, hogy tudni akarom, mit érzel.
Ezért akartam beszélni veled.
Értem.
Kíváncsi vagy rá, mit éreztem…
a randi előtt és után?
Rettenetesen tetszettél a randi előtt.
És tudod…
Ezért akartam elmenni veled, ezért írtalak téged.
De most már inkább barátként tekintek rád.
Most így érzek.
Hatalmas sokk!
Legalább egyenesen megmondta.
- Ez fontos. - Igen.
Mindjárt sírva fakadok.
- Nem fogunk rákot? - De, fogjunk!
Lejössz?
- Komoly? Már megyek is! - Gyere!
Jól van.
- Csípnek a rákok? - Nézd!
A rákok megélnek a víz alatt?
- De sok van itt! - Őrület!
Vigyázz, vizes leszel!
Már késő.
De belegondolva,
én nem vagyok túl közvetlen.
Szóval lehet…
hogy Ikuo jobban passzolna Daihoz.
Nem is tudom.
Milyen volt az exed?
Az itteni fiúk közül
te hasonlítasz rá a legjobban.
- Hasonlítok rá? - A kisugárzásod.
És ő is magas volt.
- Az arcotok is hasonló. - Tényleg?
Neked milyen volt az utolsó kapcsolatod?
Egy idősebb sráccal jártam.
Nagyon elkényeztetett.
- Édes élet volt? - Igen.
Kérdezd meg, mennyire!
Mennyire?
- Mint a cukormáz a tortán. - Ne bosszants!
Hadd fejezzem be a viccet!
- Úgy éreztem, hosszú lesz. - Dehogy.
- Ezért szóltam be. - Igen?
Egy rugóra jár az agyunk.
- Én is így érzem. - Nagyon hasonlítunk.
- Durván. - Tök jó, hogy így egymásra találtunk.
Van úgy, hogy ezerrel pörgök, hogy feldobjam a hangulatot,
a másik meg csak hümmög mindenre.
Kiábrándító.
Mi járhat Dai fejében?
Attól, hogy egy húron pendülnek, még nem lesznek szerelmesek.
Igen, ez nehéz ügy.
- Lehetnek jó barátok is. - Igen.
- A mókázás nem elég. - Így van.
Dai simán beleszeretett Shunba.
- Pedig ő nem az a mókamester. - Aha, egész mások.
- Nehogy megcsússz! - Jó.
- Jól vagy? - Jaj!
- Jól vagy? - Igen.
- Ez fájhatott. - Fájt is.
Menjünk vissza a fűre!
- Fáj, mi? - Igen, nagyon.
- Ennyire durva? - Igen.
A bokádat ütötted meg? Várj, lassan!
Nagyon fáj.
Jól vagy?
Igen, jól. Nem vérzik.
Nem? De még mindig fáj?
- Rendbe jön. - Biztos?
- Oké. - Tudsz járni?
Durva, mi?
Az nem kifejezés.
Felvegyelek a hátamra? Elbírlak. Fogd meg ezt!
Oké, menni fog.
Várj egy kicsit!
- Arra mész? - Várjunk, merre kell?
Arra.
- De jó, apa! - Elég már!
Nem vagyok az apád.
- Ez a rész elég meredek. - Nem lesz gond.
- Menjünk fel? - Tuti elbírsz?
Nem vészes. Menjünk!
A mindenit! Ez csodálatos.
Köszi a mai napot!
Én köszönöm!
Világosan megmondtad, hogy csak barátok lehetünk.
Nagyra értékelem az őszinteséged.
Annak ellenére, hogy nem tudtam, mit érzel irántam,
az érzéseim önálló életre keltek.
Úgy gondolom, így már felszabadultabban tudok veled lenni.
Szóval köszönöm, hogy őszinte voltál, és elmondtad, mit érzel.
- Pozitívan reagált. Ez nem semmi. - Milyen érett!
Tudomásul veszi a helyzetet, és tartja magát hozzá.
Na és te, Ryo?
- Nem akarsz beszélgetni valakivel? - De, csak…
Nem mehetek oda.
- Kínos lenne hármasban. - Értem.
Nem mondhatnám el, amit szeretnék.
Majd találok más alkalmat.
Hogy elcsípjem Kazutót.
Hát igen, Kazuto tetszik.
Szegény Gensei!
Gensei!
Fájdalmas lehetett ezt hallani.
Talán majd holnap vagy holnapután.
- Vagy akár ma. - Igen.
- Szia! - Visszajöttem. Eszem egy banánt.
Nyugodtan.
Nem kértek inni?
- Ittunk vizet. - Te?
- Ránézett. - Az a pillantás!
- Lecsekkolta. - Bonyolódnak a dolgok!
Iszom egy kis vizet.
Jól vagy, Shun?
Idegesít ez a dolog.
- Idegesít? - Igen.
A hangját se akarom hallani.
Úgy érzem, kezd taszítani.
Várj! Még egy kört!
A helyedben én sem bírnám ezt elnézni.
- Gensei is pontosan ezt gondolja. - Igen.
Mi a franc lehet velem?
Nem a féltékenység beszél belőlem.
Milyen piknik ez? Én még ilyet nem láttam.
- Micsoda kaotikus ez a piknik! - Tényleg az.
- Csak Ikuo élvezte. - Ikuónak fogalma sincs semmiről!
Boldog tudatlanságban él!
A feliratot fordította: Tóth Márton